П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/3131/22	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Крусяна А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №420/3131/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення
У С Т А Н О В И В :
10.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 гривень за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 включно в сумі 97469,44 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та відрахуванням військового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував про те, що в період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 йому не в повному розмірі здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №420/3131/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях нормативно-правового акту в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин. Також, окружний адміністративний суд вказав про безпідставність доводів позивача про те, що він набув права на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 в розмірі 4463,15 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій зазначено про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, що, на думку позивача, є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновків Верховного Суду, які викладено в постановах від 28.09.2022 у справі №400/1119/21, від 28.09.2022 у справі №560/3965/21. Як наголошує ОСОБА_1 , у період з 01.03.2018 ним оскаржується сума індексації, яка виплачується у разі настання обставин передбачених абзацами 3-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Позивач зауважує, що окружним адміністративним судом не установлено чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів. Натомість, єдиним методом визначення чи належить позивачу індексація грошового забезпечення у фіксованій величині у березні 2018 року є визначення суми, яка належна позивачу до виплати із застосуванням базового місяця січня 2008 року за виключенням суми збільшення грошового забезпечення в березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року. Крім того, позивач наводить власні арґументи щодо визначення поняття «щомісячна фіксована», «фіксована величина», «фіксований розмір».
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що в період з 08.09.2017 по 26.12.2019 військову службу ОСОБА_1 проходив у військовій частині НОМЕР_1 .
25.08.2021 ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 подано заяву щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.09.2017 по 28.02.2018 та проведення перерахунку індексації за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 з врахуванням фіксованої суми індексації за березень 2018 року.
У зв`язку із тим, що військовою частиною НОМЕР_1 не було проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі №420/15241/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 08.09.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08.09.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 18868,84грн.
При цьому, як стверджує позивач, в порушення вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15грн. в місяць у загальному розмірі 97469,44грн.
Означене слугувало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає про таке. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
У контексті наведеного, для правильного вирішення вимог позивача щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 включно необхідно установити чи відбувалося у період з лютого 2018 року зростання розміру постійних складових грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Колегією суддів з`ясовано, що з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у березні 2018 року відбулося підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача, у тому числі, розміру посадового окладу.
Як зазначає позивач, одночасно із збільшенням посадових окладів, відповідачем було зменшено розмір щомісячної премії та скасовано виплату щомісячної додаткової винагороди внаслідок чого збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відбулося та становить 0,00грн.
Згідно із офіційними даними Державної служби статистики України величина індексу споживчих цін у березні 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, порогу у 103%, а тому в такому місяці індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
З огляду на вищевикладене, судом апеляційної інстанції установлено, що в березні 2018 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 не підвищився, у зв`язку з чим передбачених абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, підстав для нарахування та виплати позивачу суми індексації у березні 2018 року немає.
Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2022 у справі 120/12718/21-а, від 22.12.2022 у справі №380/14479/21.
Крім того, апеляційний суд уважає за доцільне відмітити, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на положеннях Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Зокрема, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у період існування спірних правовідносин (з 01.03.2018 до 16.07.2019) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».
Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, однак лише у редакції, яка діяла до 15.12.2015.
Відтак, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 включно у фіксованій величині 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 у справі №420/3131/22 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Крусян А.В.