ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 квітня 2023 року           справа №200/5363/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року по справі №200/5363/22 (суддя І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення заборгованості з пенсії,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати позивачу заборгованості по пенсії за період з 01 вересня 2019 року по 31 березня 2021 року та стягнення на користь позивача заборгованість по пенсії в розмірі 159 641 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 62 коп..
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно довідки до акту МСЕК від 14.06.2010 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання позивача пов`язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з виконанням обов`язків військової служби. Згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021р. у справі № 200/11972/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ. Постановою суду апеляційної інстанції від 02.08.2022р. вказане рішення суду залишено без змін. У зв`язку із цим 21.12.2022р. адвокат позивача звернувся із запитом до Управління з приводу того, чи виконано відповідачем вказане рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2021р. Окремо адвокат просив повідомити суму заборгованості по пенсії, яка має бути виплачена ОСОБА_1 внаслідок виконання вказаного вище судового рішення. Згідно до листа відповідача №0500-0202-8/76453 від 23.12.2022р. встановлено, що в серпні 2022 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.09.2019 відповідно до Закону №796 пенсія до виплати з 01.10.2019 склала - 10 467,37 грн. Управлінням проведено розрахунок суми заборгованості з пенсії за період з 01.10.2019 по 31.03.2021 з урахуванням фактично виплаченої пенсії, що склала 159 641,62 грн. Вказана заборгованість обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого Порядку після затвердження відповідних бюджетних призначень. Оскільки в добровільному порядку дана заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 04.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 06 березня 2023 року провадження у справі закрито у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/11972/21 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №796-XII. Управлінням проведено розрахунок суми пенсії за період з 01.10.2019 по 31.03.2021 з урахуванням фактично виплаченої пенсії, яка склала 159641,62 грн.. Вказана заборгованість обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого Порядку після затвердження відповідних бюджетних призначень. Оскільки в добровільному порядку дана заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду із даним позовом. Судом не враховано, що в межах цієї справи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 189892 грн.27 коп.. В постанові апеляційного суду від 02.08.22р. у справі №200/11972/21 з цього приводу було зазначено, що враховуючи доводи позову, уточненого позову та відзиву на позовну заяву, суд бере до уваги той факт, що пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась в значно меншому розмірі, поряд з цим, позивач та відповідач надали до суду різні відомості щодо місячного розміру пенсії, при чому, позивач посилаючись на довідку відповідача не надав її копію до суду на підтвердження позовних вимог за уточненою позовною заявою. Крім того, суд зважує на те, що розмір пенсії, який підлягав виплаті позивачу продовж спірного періоду змінювався з врахуванням індексацій, збільшення державних соціальних гарантій тощо, тож достеменно встановити під час розгляду даного спору суму пенсії, що підлягала виплаті позивачу в спірний період не є можливим без зобов`язання відповідача зробити відповідний перерахунок.
Судом не враховано, що розмір заборгованості, який так і не виплачено позивачу, було визначено відповідачем лише після ухвалення рішення суду. На думку позивача, закриваючи провадження у справі, суд самоусунувся від розгляду справи по суті та обмежив позивача у доступі до правосуддя, що є грубим порушенням норм процесуального права.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року по справі № 200/11972/21, адміністративний позов ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління фонду України в Донецькій області в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-XII. Зобов`язано Головне управління фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року № 796-XII. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Листом від 23.12.2022 року (вих. № 0500-0202-8/76453) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло адвокатський запит щодо надання юридичної допомоги ОСОБА_1 , та повідомило, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2021р. по справі № 200/11972/21 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по березень 2021 року включно, у розмірі визначеному відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року №796 -ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В серпні 2022р. проведено перерахунок пенсії з 01.09.2019р. відповідно до Закону №796. Розмір пенсії до виплати з 01.10.2019р. склав - 10467,37 грн.. Управлінням проведено розрахунок суми пенсії за період з 01.10.2019р. по 31.03.2021р. з урахуванням фактично виплаченої пенсії, яка склала 159641,62 грн..
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату сум, призначених за рішенням судів проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України. З огляду на положення статей 72, 73 Закону № 1058 кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі не передбачені Законом № 1058 забороняється. Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.
Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (підпункти 20, 24 пункту 1 статті 116 Бюджетного кодексу України № 2456 - VI від 8 липня 2010 року). Доплата за рішенням суду як така, шо не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу. Отже, Рішення суду управлінням виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в межах своєї компетенції в повному обсязі.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно ч. 2-3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.   
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Колегія суддів зазначає, що статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19.
Аналізуючи позовну заяву позивача, предмет та підстави звернення до суду з цим адміністративним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір між позивачем та відповідачем є аналогічним спору, який був вирішений у справі №200/11972/21, за результатами розгляду якого прийнято рішення від 19 листопада 2021 року, яке набрало законної сили.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення заборгованості з пенсії за період з 01 вересня 2019 року по 31 березня 2021 року - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/11972/21. 
Відтак, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року по справі №200/5363/22 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року по справі №200/5363/22 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 13 квітня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства 

України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                              Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                    А.А. Блохін

                                                                                                                              І.В. Сіваченко