П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/3278/22-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
09 травня 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29.07.2022 №241670043801 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити та нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дати звернення із заявою 22.07.2022, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, періоди роботи:
з 26.12.1988 по 21.10.1992 та з 09.06.1993 по 09.04.1996 на посаді помічника машиніста тепловоза у відокремленому підрозділі Локомотивне депо Чортків Львівської залізниці;
з 10.04.1996 по 02.12.1996 на посаді машиніста (кочегара) котельні 3-го розряду локомотивного депо Тернопіль Львівської залізниці;
з 21.12.1997 по 13.05.2004 на посаді машиніста котельної установки 3-го розряду локомотивного депо Тернопіль Львівської залізниці.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року позов задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, позивач у період з 26.12.1988 по 21.10.1992 та з 09.06.1993 по 02.12.1996 працював в ДЕПО "Львівської залізниці" відокремлений підрозділ "Локомотивне депо Чортків" помічником машиніста тепловоза, у період з 10.04.1996 по 02.12.1996 - у відокремленому підрозділі "Локомотивне депо Чортків" машиністом (кочегаром) котельні 3-го розряду, а у період з 21.12.1997 по 13.05.2004 - машиністом котельної установки 3-го розряду.
Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки Акціонерного товариства "Українська залізниця" регіональної філії "Львівська залізниця" виробничого структурного підрозділу "Локомотивне Депо Тернопіль" №951 від 14.06.2022 про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за списком №2, позивач у період:
з 26.12.1988 по 21.10.1992 працював повний робочий день у виробництві залізничний транспорт в якості помічника машиніста тепловоза, що передбачено Списком №2 розділ ХХХ, підрозділ 1, затвердженим постановою РМ СРСР від 22.08.1956 №1173;
з 09.06.1993 по 02.12.1996 по 09.04.1996 - у виробництві залізничний транспорт в якості помічника машиніста тепловоза, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;
з 10.04.1996 по 02.12.1996 - у виробництві залізничний транспорт в якості машиніста (кочегара) котельні 3-го розряду Локомотивного депо Чортків, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ, постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;
з 21.12.1997 по 13.05.2004 - у виробництві залізничний транспорт в якості машиніста котельної установки 3-го розряду Локомотивного депо Тернопіль, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ, постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.
На зазначених посадах виконував роботу помічника машиніста тепловоза (здійснював організацію перевезень та забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті), машиніста (кочегара) котельні, машиніста котельної установки (в якості котельні використовувались котли паравозів серії ЕР на відкритому повітрі, на твердому паливі-вугіллі). На зазначених роботах працював повний робочий день.
22.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
29.07.2022 відповідач рішенням №241670043801 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, вказавши, що за доданими позивачем документами до страхового стажу зараховано всі періоди, а за доданими документами до пільгового стажу не зараховано: період роботи згідно довідки №951 від 14.06.2022 з 26.12.1988 по 21.10.1992, з 09.06.11993 по 02.12.1996, з 21.12.1997 по 13.05.2004, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 та відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами.
Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 08.08.2022 №2400-1708-8/26686.
Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог, а натомість доводи відповідача не свідчать про правомірність оскаржуваної відмови.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України регламентовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV).
Пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV, мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно положень статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічні положення закріплено у пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) де також зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За правилами пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Абзацом першим пункту 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
У свою чергу, пункт 18 Порядку № 637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV стала відсутність необхідного пільгового стажу через невідповідність довідки №951 від 14.06.2022 року, виданої АТ "Українська залізниця" регіональної філії "Львівська залізниця" виробничого структурного підрозділу "Локомотивне Депо Тернопіль" про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за списком №2, вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, та відсутність наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці.
Поряд з цим, колегією суддів з`ясовано, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1  позивач у період з 26.12.1988 року по 21.10.1992 та з 09.06.1993 по 02.12.1996 працював на ДЕПО "Львівської залізниці" відокремлений підрозділ "Локомотивне депо Чортків" помічником машиніста тепловоза, з 10.04.1996 по 02.12.1996 працював у відокремленому підрозділі "Локомотивне депо Чортків" машиністом (кочегаром) котельні 3-го розряду, з 21.12.1997 по 13.05.2004 працював машиністом котельної установки 3-го розряду.
При цьому, вказані записи є повними та вичерпними, із зазначенням періодів, професії, характеру виконуваної роботи та місця виконання робіт. 
Також, судова колегія погоджується з оцінкою суду першої інстанції стосовно наданої позивачем довідки Акціонерного товариства "Українська залізниця" регіональної філії "Львівська залізниця" виробничого структурного підрозділу "Локомотивне Депо Тернопіль" про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за списком №2 від 14.06.2022 №951, яка також підтверджує факт роботи позивача у періоди з 26.12.1988 по 21.10.1992, з 09.06.11993 по 02.12.1996, з 21.12.1997 по 13.05.2004.
В даному випадку, посилання апелянта на невідповідність вказаної довідки вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, судовою колегією оцінюються критично, оскільки, як вірно зауважив суд першої інстанції, остання містить всю необхідну та належну інформацію, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Стосовно відсутності наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці, судова колегія відзначає наступне.
Згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Відповідно до п. 10 Порядку №442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Водночас, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Велика палата Верховного Суду від № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Таким чином, наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи на посадах, які передбачено Списком №2.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відсутність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
В контексті встановлених обставин справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо  задоволення позовних вимог.
Відтак, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції також не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.