ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 388/1390/22 (2-а/388/3/2023)	
(суддя Степанов С.В., м. Долинська )

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2023 року у справі №388/1390/22 (2-а/388/3/2023) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
                                                                 ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 12 жовтня 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Київській області в якому, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5972855 від 03.10.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем доведено правомірність складання постанови та факт вчинення позивачем правопорушення. Надано докази про вчинення правопорушення позивачем відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає про те, що сам по собі факт описання адміністративного правопорушення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності без надання відповідних доказів не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що згідно з постановою серії ЕАР № 5972855 від 03.10.2022  року, складеною посадовою особою патрульної поліції, 03.10.2023 року о 13 год. 38 хв. в м. Бориспіль вул. Київський шлях, 147-Б позивач керував транспортним засобом BMV Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Кропивницьким апеляційним судом від 11.02.2022 року, чим порушив вимоги 2.1 «а»  ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП (а.с.5).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.1 «а» розділу 2 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факт керування 03.10.2022 року транспортним засобом.
Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2021 року прийнятою у справі №405/2508/21 (3/405/558/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. (а.с.23-31).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.02.2022 року відмовлено «адвокату Швецю Р.Ю.» у поновленні строку на оскарження постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто апелянту.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає (а.с. 32-34).
Відповідно до положень статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
В свою чергу, статтею 287 КУпАП визначено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом
Згідно з вимогами статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Враховуючи те, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.02.2022 року відмовлено «адвокату Швецю Р.Ю.» у поновленні строку на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2021 року прийнятої у справі №405/2508/21 (3/405/558/21) та апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто апелянту, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що станом на день винесення оскаржуваної постанови серії ЕАР № 5972855 від 03.10.2022 року постанова суду якою позивача позбавлено право керування транспортним засобом набрала законної сили, а тому позивач не мав права керувати транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП.
В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (Заява N63566/00) Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N303-A, параграф 29).
Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені в апеляційній скарзі позивача, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.  
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2023 року у справі №388/1390/22 (2-а/388/3/2023) – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повне судове рішення складено 02 травня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко