КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/2589/2023
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
            06 червня 2023 року                                                                        місто Київ
                                                                                             справа № 357/11344/22
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката Чайки Миколи Миколайовича,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Чайки Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
                                                         В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі         536,80 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Чайка М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_1 14 листопада 2023 року приблизно в 07.30 год. знаходився біля припаркованого автомобіля, чекаючи свого знайомого ОСОБА_2 , щоб разом їхати до Києва. Близько 08.00 год. до ОСОБА_1 під'їхали працівники поліції і при спілкуванні останні заявили, що в нього є ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд за допомогою технічного засобу Драгер, при цьому останній знаходився на вулиці біля свого автомобіля, який був припаркований, в зв'язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не був водієм та не керував автомобілем, працівники поліції його не зупиняли, а також ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказував, що якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.
Зазначав, щонадані відео-докази є не належними та не допустимими доказами, так як долучені відеозаписи відображують подію правопорушення не безперервно, що є прямим порушенням вимог Наказу №1026 МВС України від 18 грудня 2018 року.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Чайка М.М. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Прокурор Київської обласної прокуратури в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу за відсутності прокурора Київської обласної прокуратури.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Чайки М.М., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №142541, 14 листопада 2022 року о 08.00 год. в Київській області Білоцерківський район, смт.Терезино, вул. Першотравнева, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Clio», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожними рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу ALCOTEST DRAGER ARLM-0328 в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 1,29 ‰.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2022 року серії ААД №142541; 
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 7510, за результатами якого у  ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,29 ‰; 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
поясненнями свідків від 14 листопада 2022 року: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
відеозаписом з камери №477200, 477077, 477912.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
З відеозапису, який долучено до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, на що останній погодився пройти огляд на приладі «Драгер» (час на відео 08:04:18). Після отримання результатів приладом «Драгер» ОСОБА_1 погодився з ним та не заявляв, що він незгоден з результатами огляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та останній не висловлював будь-які зауваження працівникам поліції.
А відтак доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є неспроможними.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не був водієм та не керував автомобілем, працівники поліції його не зупиняли, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки з відео з камери вбачається, що водій ОСОБА_1 на питання поліцейського зазначив, що він їде на роботу (час 08:03:14).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що надані відео-докази є не належними та не допустимими доказами, так як долучені відеозаписи відображують подію правопорушення не безперервно, що є прямим порушенням вимог Наказу №1026 МВС України від 18 грудня 2018 року, не спростовують факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано всі обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду.
При цьому, відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не  ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Чайки Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                Борисова О.В.