П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1284/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
27 квітня 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2023 року, позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо:
- визнання протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року ОСОБА_1 в розмірі меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII;
- зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік;
- визнання протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року ОСОБА_1 в розмірі меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII;
- зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік.
Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.02.2023 у задоволенні заяви про поновлення строків звернення до суду відмовив, а позовну заяву ОСОБА_1 повернув позивачу.
Судове рішення мотивоване тим, що позов подано з порушенням строку звернення до суду, а вказані обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, а тому, позовну заяву слід повернути. Оскільки, як зазначає суд першої інстанції, предметом спірних правовідносин, зокрема є оскарження нарахованої та виплаченої грошової допомоги до 05 травня 2020, 2021, але наведені у заяві про поновлення строку обставини, за своє суттю не можуть бути підставою для поновлення встановленого законом строку на оскарження дій (бездіяльності, рішень) суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначив, що щорічна разова грошова допомога як учаснику бойових дій виплачується у строк до 05 травня відповідного року, проте до суду за захистом своїх прав, зокрема нарахування та виплати вказаної допомоги за 2020, 2021 рік позивач звернувся лише 04.01.2023, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументами на підтвердження вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що мав право звернутися до суду із заявленими позовними вимогами, оскільки, є учасником бойових дій, та у зв`язку із військовою агресією рф мобілізований до лав Збройних Сил України, а тому підстави пропуску ним строку на звернення до суду є поважними.
Також на адресу суду 30.03.2023 надійшов відзив від Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року залишити без змін.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.
На адресу суду 01.02.2023 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
Для обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що своєчасному зверненню до суду з позовною заявою перешкоджали об`єктивні обставини, а саме безпосередня участь позивача у виконанні службово-бойових завдань з 24 лютого 2022 року в лавах Збройних Сил України у зв`язку із військовою агресією рф, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» був мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС).
Разом з тим, суд першої інстанції  повернув позовну заяву та  зазначив, що позов подано з порушенням строку звернення до суду, а вказані обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, оскільки, позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку. Таким чином, наведені позивачем обставини суд не визнав підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача та не можуть вважатися поважними, а доказів на підтвердження інших наявних підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем не надано.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатися".
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).
У цьому випадку, суд наголошує на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації, на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.
Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В даному випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
Слід зазначити, що постановою від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний Суд вказав, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 
1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. 
Разом з тим, судом встановлено наступні обставини, які мають значення для правильного вирішення питання стосовно пропуску строку звернення позивача з даним позовом до суду та наявності підстав для його поновлення.
04.01.2023 через засоби поштового зв`язку позивач звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до 05 травня 2020, 2021. 
Статтею 17-1 Закону № 3551-XII передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених  статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону № 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, відповідно до положень Закону № 3551-XII вбачається, що разова грошова допомога отримується особами щороку до 5 травня, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі, особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, що надає такій особі право на звернення, у строк до 30 вересня відповідного року, до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі.
Тому, строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік слід обчислювати з 30 вересня 2020 року, а щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік слід обчислювати з 30 вересня 2021 року.
Наведені висновки відповідають позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 6 лютого 2018 року у справі №607/7919/17 за аналогічних обставин у подібних правовідносинах, у якій Суд зазначив, що « 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога».
Відповідно до зазначеної позиції суду, суд першої інстанцій правильно встановив, що перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом було пропущено позивачем.
Зокрема, щодо позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік  то строк звернення до суду з цим позовом розпочався 1 жовтня 2020 року та сплинув 1 квітня 2021 року, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем строку звернення до суду, а також те, що вказані обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними за даний період.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про необхідність повного встановлення обставин, які необхідні при обґрунтуванні причин пропуску строку звернення позивача до суду із позовом у цій справі щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.
Суд наголошує, що перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався 1 жовтня 2021 року та сплинув 1 квітня 2022 року, а позивач звернувся до суду першої інстанції лише 04 січня 2023 року, тобто термін пропущеного строку становить 8 місяців.
При цьому, необхідно зазначити, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України  «Про правовий режим воєнного стану»  Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202  в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому військовий стан був продовжений і на даний час розгляду цієї справи.
Однак, колегія суддів вказує, що відповідно до положень статей  12-2  та  26 Закону України  «Про правовий режим воєнного стану», суди не припиняли, не призупиняли своєї діяльності та продовжували здійснювати правосуддя.
Колегія суддів зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Однак, суд визнає необхідність, звернути увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). 
Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та бути підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України, зокрема, таку позицію висловив Верховний Суд постановою від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 та на яку посилається позивач у апеляційній скарзі.
Разом з тим колегія суддів вважає про неможливість ототожнення правовідносин у справі, яка розглядається з позицією Верховного суду, оскільки, строк який пропущено при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 є набагато тривалішим в порівнянні зі справою, що переглядалася Верховним Судом. 
Тому колегія суддів вважає за необхідне вказати про те що,  обставини зазначені позивачем ОСОБА_1 як підстава для поновлення для пропущеного строку можуть визнаватися судом, але коли пропущений строк не є таким тривалим.
Апеляційним судом не встановлено конкретних обставин, що перешкоджали позивачу через запровадження в Україні воєнного стану своєчасно звернутись до суду першої інстанції в межах строку встановленого законом, починаючи з дати отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.  Суду не надано докази та офіційні документи, які б підтвердили факт неможливості звернення до суду в строки визначені Законом. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що одноразова грошова допомога до 5 травня, з розміром якої не згідний позивач, виплачена ще в травні 2021 року. Строк звернення до суду розпочався з 30 вересня 2021 року, до суду позивач звернувся тільки в січні 2023 року, тому на думку суду у позивача було достатньо часу можливостей для судового захисту своїх прав.
Також, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).
За таких обставин подання у січні 2023 року позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням дій відповідача щодо невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 роки матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.
Отже підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про неповажність обставин пропуску строку звернення до суду щодо позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та  виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021рік
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.