ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3697/23 Справа № 204/5103/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року                                        місто Дніпро Дніпропетровської області 
Єдиний унікальний номер 204/5103/21
Номер провадження 22-ц/803/3697/23
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Гапонова А.В., Максюти Ж.І.
за участю секретаря: Паромової О.О.
учасники справи : 
позивач – АТ КБ «ПриватБанк»
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду міста  Дніпропетровська від 16 січня 2023 року головуючого судді Черкез Д.Л. по цивільній справі про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 30 серпня 2006 року уклали кредитний договір № DNK0GK00000111, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 27 600 доларів США на термін до 27 серпня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 
Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 27 600 доларів США. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 02 червня 2021 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 50 094,78 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 13 981,65 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом – 14 266,83 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом – 3 342,78 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 18 503,52 доларів США. 
Зауважено, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 31 591,26 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 13 981,65 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом – 14 266,83 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом – 3 342,78 доларів США. 
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором № DNK0GK00000111 АТ КБ «ПриватБанк» було укладено: договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором; договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.Відповідно до умов договору поруки було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № DNK0GK00000111,але, пред`явлена вимога залишилась без задоволення. Просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 31 591,26 доларів США, що за курсом 27,43 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 червня 2021 року, складає 866 548,26 грн станом на 02 червня 2021 року за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, а також судові витрати.
15 червня 2022 року АТ КБ « ПриватБанк» збільшив розмір позовних вимог, та просили стягнути солідарно з відповідачів , згідно з розрахунком станом на 02 лютого 2022 року заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 49 748,99 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 13 981,65 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13 769,84 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,98 доларів США, заборгованості з пені - 18 503,52 доларів США.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2023 року у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє адвокат Білоус А.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження доказів та обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що суд першої інстанції в порушення статей 89,110 ЦПК України проігнорував надані банком докази в підтвердження позовних вимог, в порушення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях, оскільки в задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з тим, що позивачем не надано документи для проведення судово-економічної експертизи.На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриваБанк» надано належні та допустимі докази , а саме: кредитний договір, підписаний особисто відповідачем, договір поруки, розрахунок заборгованості станом на 28 вересня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 з 2006 року по 2015 року здійснював сплату за користування кредитом та інші документи. Відповідач ОСОБА_1 не оскаржував кредитний договір, навпаки, погодився з ним, що підтверджується його особистим підписом в договорі та сплатою за користування кредитом до вересня 2015 року. Розрахунок заборгованості по кредиту проведено позивачем у відповідності до умов кредитного договору від 30 серпня 2006 року, та з урахуванням сплачених щомісячних платежів. Правильність проведення розрахунку позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не спростував. Висновок експерта для суду не є обов`язковим,а тому висновок суду першої інстанції, що точний реальний розмір заборгованості за кредитним договором можливо встановити виключно за результатами проведення судово-економічної експертизи, не відповідає нормам процесуального права. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Лубинець О.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зокрема зазначаючи, що відповідачі не погоджувались і не погоджуються з наданим позивачем розрахунком заборгованості, як необґрунтованим та недостовірним, про що і було неодноразово заявлено в суді першої інстанції. Зазначено, що у відзиві на позов, з наведенням конкретних прикладів вказано, що розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом проведений банком некоректно, з чисельними помилками. Вбачається системність цих порушень на користь банку від початку розрахунку процентів до його закінчення, що тягне за собою неправильність всього складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором. Проценти за користування кредитом, проценти за прострочення сплати кредиту, а також комісія за надання фінансового інструменту нараховувались після подання позову і припинення дії кредитного договору. Порушення при складенні розрахунку заборгованості потягли за собою збільшення суми заборгованості, тому висновок суду про неприйняття до уваги розрахунку заборгованості, в якості належного та достовірного доказу є обґрунтованим. 
Зазначено, що судом першої інстанції обґрунтовано оцінено поведінку позивача щодо ухилення від встановлення експертом реального розміру заборгованості позичальника за кредитним договором і законно відмовлено у встановленні факту того, що розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 49 748, 99 доларів США. Позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявленого до стягнення розміру заборгованості ОСОБА_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Лубинець О.Г. повністю підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін . 
Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с.218). Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 205,214,215). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNK0GK00000111, відповідно до якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу, на строк з 30 серпня 2006 року по 27 серпня 2021 року включно , у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 24 000 доларів США для придбання житла в кредит, а також у розмірі 3 600 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати визначено з 21 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 341,02 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (т. 1 а.с. 18-19).
Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за вказаним договором виступає іпотека двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1.3 кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року).
Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в пункті 1.1 даного договору. Згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,57% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 
Згідно з п. 4.1 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.
В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № DNK0GK00000111, 30 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № DNK0GK00000111-2, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 20). 
Також, 30 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № DNK0GK00000111, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилась перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 21).
Сторони договорів поруки обумовили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 
Згідно з розрахунку позивача по збільшеним позовним вимогам ,станом на 02 лютого 2022 року заборгованість за кредитним договором становить 49 748,99 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 13 981,65 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13 769,84 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,98 доларів США, заборгованості з пені - 18 503,52 доларів США (т. 1 а.с. 242-245).
Також,судом встановлено,що з наданої позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 , який згідно з умовами кредитного договору визначений для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості (т. 1 а.с. 154-166), починаючи з 30 серпня 2006 року надійшли грошові кошти у розмірі, значно більшому, ніж сума кредиту, що була надана позичальнику ОСОБА_1 . 
Згідно розрахунку представника відповідачів адвоката Лубинець О.Г. щодо сплати позичальником ОСОБА_1 платежів за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року , за період з вересня 2006 року по липень 2022 року , в рахунок погашення заборгованості , ОСОБА_1 сплачено всього 46  029,66 доларів США (т.2.а.с.133-135). 
Зазначений розрахунок узгоджується і не суперечить виписці по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 154-166) в частині внесення ОСОБА_1 оплат в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,що позивачем не надано належного та допустимого в розумінні положень статей 76-81 ЦПК України розрахунку заборгованості за кредитним договором, який заявлено у позові, а тому відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за необґрунтованістю та недоведеністю вимог. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення вимог пред`явлених до боржника ОСОБА_1 , позовні вимоги ,як похідні до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають .
Отже, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається,що суд надав належну оцінку зібраним у справі доказам,достатньо повно встановив обставини,які мають значення для правильного вирішення справи . 
Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах законодавства.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями частини 1 статті 554 ЦК встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
З досліджених матеріалів справи вбачається,що стороною відповідача розмір заборгованості за кредитним договором не визнавався, у зв`язку з чим за клопотанням представника відповідачів адвоката Лубинець О.Г. ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року у вказаній справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (т. 1 а.с. 201-202). На вирішення експертизи були поставлені такі питання: 1) Яка реальна сукупна вартість кредиту, реальна процентна ставка за кредитом та розмір щомісячного платежу за ануїтетним методом нарахування банком процентів за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .?; 2) Яка загальна сума погашених протягом дії кредитного договору позичальником ОСОБА_1 платежів, окремо за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами згідно умов кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеному між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .?; 3) Якою є реальна загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 та сума заборгованості окремо за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами відповідно до умов кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на день подачі позову до суду – 12 липня 2021 року з урахуванням сплачених ОСОБА_1 платежів та станом на час проведення експертизи?
Вбачається,що судово-економічна експертиза не була проведена, а поставлені на вирішення експертизи питання не були вирішені експертом, саме з вини позивача АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з ненаданням стороною позивача документів, необхідних для проведення експертизи.
Суд першої інстанції наголосив , що за відсутності достовірних відомостей про розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором (по всім його складовим), а також достовірних доказів щодо суми погашених протягом дії кредитного договору позичальником ОСОБА_1 платежів за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами згідно умов кредитного договору, позбавлений можливості достовірно та беззаперечно встановити реальний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, встановлення якого є обов`язковим по даній справі та входить до предмету доказування.
Враховуючи те, що судово-економічна експертиза не була проведена, а поставлені на вирішення експертизи питання не були вирішені експертом саме у зв`язку з ненаданням стороною позивача АТ КБ «ПриватБанк» документів, необхідних для проведення експертизи, з урахуванням положень ст. 109 ЦПК України, суд оцінив таку поведінку сторони позивача , як ухилення від встановлення експертом реального розміру заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, і тому вважав недоведеним розмір заборгованості за кредитним договором,що становить 49 748,99 доларів США і складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 13 981,65 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13 769,84 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,98 доларів США, заборгованості з пені - 18 503,52 доларів США.
Також,суд першої інстанції прийняв до уваги наведені доводи сторони відповідача про помилковість наведеного позивачем розрахунку заборгованості по процентам, що ставить під сумнів і правильність всього складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 242-245), а тому вказаний розрахунок заборгованості суд оцінив критично та не прийняв його до уваги в якості належного та допустимого доказу по справі.
При цьому, суд звернув увагу , що до моменту розгляду вказаної справи та прийняття рішення за результатами розгляду даної справи позивач так і не надав суду ті документи, які просив надати судовий експерт у своєму клопотанні № СЕ-19/104-22/18404-ЕК від 12 липня 2022 року та які є необхідними для перевірки правильності наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Надані банком розрахунки заборгованості за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року , укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за період з 30 серпня 2006 року по 02 лютого 2022 року (т.1 а.с.242-245) не є належними та допустимими доказами існування заборгованості в заявленому позивачем до стягнення розмірі, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .
Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, банком не було доведено наявність заборгованості за кредитним договором у визначеному у позові розмірі.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те ,що АТ КБ «ПриватБанк» не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року у розмірі 49 748,99 доларів США. 
Аргументи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо посилань скаржника на правові висновки Верховного Суду по справі № 755/7704/15-ц від 23 січня 2018 року ,по справі № 159/2146/15-ц від 26 вересня 2018 року,по справі № 189/2109/18 від 22 липня 2020 року ,слід зазначити, що обставини по справах встановлених у вказаних постановах, де позивачем виступав АТ КБ «ПриватБанк», інші ніж обставини, встановлені судом першої інстанції по даній справі, зокрема, у зазначених справах відповідачі не заявляли клопотань про призначення судово-економічної експертизи для встановлення реального розміру заборгованості за кредитними договорами або відсутності такої заборгованості, власних розрахунків до суду не надавали.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції у цій справі вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України  відповідає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
          Ніяких нових обставин, які б давали  підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції,  доводи апеляційної скарги не містять. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними . 
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України,не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2023 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складений 18 квітня 2023 року . 

Судді: