КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 квітня 2023року місто Київ
Справа № 363/3453/14
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6807/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді                              Желепи О. В.
суддів:                                                  Кравець В. А., Мазурик О. Ф.
за участю секретаря судового засідання       Ковальової В. О.
розглянув  у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження (постановлену у складі судді Рудюк О. Д., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня)
у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про заміну сторони виконавчого провадження, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 
 
ВСТАНОВИВ
 
У вересні 2022 року ПАТ «Укргазбанк» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з заявою про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, в якій просив:
1) замінити боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у справі №363/3453/14-ц щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2014 року по справі №363/3453/14-ц на правонаступника, нового власника земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, що перебуває в іпотеці - на ОСОБА_3 ;
2) замінити боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчих листах щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2014 року по справі №363/3453/14-ц на правонаступника, нового власника земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, що перебуває в іпотеці - на ОСОБА_3 ;
3) замінити боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчих провадженнях НОМЕР_2 та НОМЕР_3, щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2014 року по справі №363/3453/14-ц на правонаступника, нового власника земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, що перебуває в іпотеці - на ОСОБА_3 .
 
Заява обґрунтована тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року по справі №363/3453/14-ц за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки -  врахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2006 року №127-ф/06 в сумі 21 698,78 доларів США та 7 017,07 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,1188 га, яка розташована на території Хотянівської сільської ради, СТ «Глядин», ділянка  НОМЕР_1  та належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1  на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. за реєстровим № 9158 та зареєстрований в реєстрі правочинів 28 вересня 2006 року, шляхом реалізації вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 595,91 грн.
На виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи та та відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3
25липня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу право власності на земельну ділянку площею 0,0594 га, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, зареєстровано за ОСОБА_3 .
Фактично на даний час власником земельної ділянки є  ОСОБА_3 , що унеможливлює виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0594 га кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, яка належала іпотекодавцям ОСОБА_2 ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, з урахуванням ухвали від 18 січня 2023 року про виправлення описки:
Заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_4  про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.
Заміненоборжників  ОСОБА_1 та ОСОБА_4   у виконавчому провадженні НОМЕР_2, щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2014 року по справі №363/3453/14-ц на  ОСОБА_3 .
В іншій частині відмовлено.
 
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 25 лютого 2023 року, згідно поштової відмітки направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, з урахуванням ухвали від 18 січня 2023 року про виправлення описки, в частині заміни боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року по справі №363/3453/14-ц на ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені заяви ПАТ «Укргазбанк» про заміну боржників  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року по справі №363/3453/14-ц на  ОСОБА_3 .
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що умовами договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року  було передбачено, що право власності на земельну ділянку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переходить після підписання цього договору та переоформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я Покупців. Тому вважає, що іпотечний договір від 28.06.2006 року в результаті якого в іпотеку Банку була передана земельна ділянка площею 0,1188 га, без поділу (виділу по часток) цієї земельної ділянки та без оформлення державних актів на право власності на неї за новими власниками, є нікчемним, а відтак не може породжувати жодних правових наслідків пов`язаних з ним, в тому числі і звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заміни сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зазначає, що Банку з 2010 року було відомо про те, що земельна ділянка площею 0,1188 га, як об`єкт нерухомого майна, припинила своє існування у 2009 році, у зв`язку із отриманням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 двох окремих державних актів на право власності на дві земельні ділянки по 0,0594 га кожна. Тому виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року відносно об`єкту нерухомого майна, якого фізично не існує в природі (не є об`єктом цивільних прав) є неможливим, а відтак неможливим є заміна сторін у межах виконавчого провадження по його примусовому виконанню.
Вказує, що 25 липня 2014 року, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0594 га з кадастровим номером 32 218 888 00 37 195 0151, що підтверджується доданою Банком до матеріалів справи Інформаційною довікою №284766559 від 15 листопада 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому на моменту звернення Банку в серпні 2014 року до Вишгородського районного суду Київської області із позовом про звернення стягнення на земельну ділянку, та на час ухвалення Вишгородським районним судом Київської області рішення від 10 грудня 2014 року, власником земельної ділянки була ОСОБА_3 , а відтак жодного правонаступництва у матеріальних відносинах, внаслідок яких боржник ОСОБА_1 вибув із спірних правовідносин - не відбулося.
Також вказує, що у виконавчому провадженні НОМЕР_2 є лише один боржник - ОСОБА_1 , тому незрозуміло яким чином суд першої інстанції замінив ОСОБА_2 в даному виконавчому провадженні, якщо вона не є його стороною.
Посилається на те, що  незрозуміло, яким чином ОСОБА_3 має виконувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1188 га, в той час як ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0594 га.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.
 
20 березня 2023 року на електронну пошту Київського апеляційного суду від представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Мікайлова Р. Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У відзиві вказує, що доводи скаржника зводяться до питання нікчемності правочину, однак це не було предметом розгляду в суді першої інстанції і дана справа стосується заміни сторони (боржника) виконавчого провадження.
 
У судовому засіданні представник ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» Мікайлов Р. Р., який приймав участь в режимі відеоконференції, проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року без змін. Зазначив, що Банк прийняв рішення не оскаржувати вказану ухвалу.
 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.
Від скаржника 27 березня 2023 року надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій ОСОБА_1 вказує, що апеляційну скаргу підтримує, та просить її задовольнити.
ОСОБА_4 повідомлялась судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, однак кореспонденція повернулась на адресу суду як не отримана з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Заслухавши доповідь Головуючої судді Желепи О.В., пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, з урахуванням ухвали від 18 січня 2023 року про виправлення описки, лише в частині задоволених вимог, тому ухвала переглядається лише в цій частині.
 
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2014 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/3453/14-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.09.2006 року №127-ф/06 в сумі 21 698,78 доларів США та 7 017,07 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,1188 га, яка розташована на території Хотянівської сільської ради, СТ «Глядин», ділянка НОМЕР_1 та належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. за реєстровим №9158 та зареєстрований в реєстрі правочинів 28.09.2006 року, шляхом реалізації вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
На виконання рішення суду від 10.12.2014 року, Вишгородським районним судом Київської області виписано та видано виконавчий листи по справі №363/3453/14-ц, що підтверджується матеріалами справи (а.с.122 том 1).
Як вбачається з копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №9158, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (покупці), за цим договором продавець зобов`язується передати у часткову власність покупцям, а покупці зобов`язуються прийняти, сплативши обумовлену суму, по одній другій частині кожному (з виділенням частки земельної ділянки в натурі) від земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1188 га кадастровий номер 3221888800:37:195:0103, розташованої на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, переданої у власність продавцю для ведення садівництва на підставі рішення Хотянівської сільської ради від 19.12.2001 року за №101 (п.1.1.).
Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №345981 від 24.11.2009 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року №9158, є власником земельної ділянки площею 0,0594 га, розташованої на території Хотянівської сільської ради, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151.
Крім того, відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №345982 від 24.11.2009 року, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року №9158, є власником земельної ділянки площею 0,0594 га, розташованої на території Хотянівської сільської ради, кадастровий номер 3221888800:37:195:0152.
Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, ОСОБА_3 25.07.2014 року зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,0594 га, розташовану на території Хотянівської сільської ради, кадастровий номер 3221888800:37:195:0151, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 840, виданий 25.07.2014 року (а. с. 138-140 том 1). 
 
Суд також встановив, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. від 21.11.2020 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 про примусове виконання виконавчого листа №363/3453/14-ц виданого 12.05.2016 року Вишгородським районним судом Київської області, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.09.2006 року №127-ф/06 в сумі 21 698,78 доларів США та 7 017,07 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,1188 га, яка розташована на території Хотянівської сільської ради, СТ «Глядин», ділянка НОМЕР_1 та належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. за реєстровим №9158 та зареєстрований в реєстрі правочинів 28.09.2006 року, шляхом реалізації вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
 
Встановивши, що власником земельної ділянки на яку судом звернуто стягнення є ОСОБА_3 , суд встановив, що заява ПАТ «Укргазбанк» в частині заміни боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчих провадженнях НОМЕР_2 та НОМЕР_3, щодо виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2014 року по справі №363/3453/14-ц на ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заміни боржників  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження , не може бути скасована за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , виходячи з таких підстав.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що укладений ОСОБА_1 договір іпотеки є нікчемним, колегія суддів не приймає, оскільки предметом розгляду даної справи є лише питання заміни сторони виконавчого провадження і на цій стадії питання нікчемності договору, за яким судовим рішенням уже звернуто стягнення не входить до предмету доказування.
 
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження 
№ 61-2417сво19) зроблено висновок, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту».
У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 606/1636/18 (провадження № 61-13833св19) зроблено висновок, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили».
У справі, яка переглядається, предметом спору по суті було звернення стягнення на майно, належне ОСОБА_3 .. Оскаржуваною ухвалою суд у порядку процесуального правонаступництва здійснив заміну боржників у виконавчому провадженні: з попередніх власників такого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на останнього його набувача ОСОБА_3 .
Правова природа заміни боржника у виконавчому провадженні полягає у припиненні обов`язків боржника перед кредитором у однієї особи та виникнення таких обов`язків у іншої. У конкретно взятому випадку виконавче провадження здійснювалося щодо звернення стягнення на майно. На момент постановлення оскарженої ухвали ОСОБА_1 не був власником майна, на яке судом звернуто стягнення, та вказаної обставини в апеляційній скарзі не заперечував.
Тобто, з постановленням оскарженої ухвали та заміною боржника у виконавчому провадженні права ОСОБА_1 жодним чином не обмежувались, додаткові обов`язки не виникали. Навпаки, такі обов`язки виникли у ОСОБА_3 , як нового власника нерухомого майна, на яке судом звернуто стягнення.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 обґрунтовував незаконність постановленої судом першої інстанції ухвали тим, що: 
1) набуття ОСОБА_3 права власності на спірне майно до ухвалення рішення по суті спору не є підставою для заміни сторони виконавчого провадження; 
2) ОСОБА_4 , яку суд також замінив як боржника у виконавчому провадженні, не була його стороною.
Як зазначалось вище, приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення договору не для регулювання цивільних відносин та не для встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання зобов`язань та/або судового рішення, яке набрало законної сили.
Здійснивши відчуження на користь ОСОБА_3 нерухомого майна та не повідомивши суд, під час судового розгляду справи про звернення стягнення на це майно, ОСОБА_1 діяв очевидно недобросовісно з метою створення штучної перепони для подальшого виконання судового рішення в цій справі, а тому такі обставини не можуть використовуватися    ОСОБА_6 як підстава для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження. 
 
Колегія суддів звертає увагу на те, що з апеляційною скаргою на ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження в цій справі звернувся лише боржник   ОСОБА_1 
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , порушенням прав яких скаржник обґрунтовує незаконність оскарженої ухвали, не скористалась своїм правом подачі апеляційної скарги чи приєднання до апеляційної скарги, що свідчить про їх повну згоду з судовим рішенням.
Наслідком задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій справі є відновлення його правового статусу як боржника у виконавчому провадженні про звернення стягнення на майно, яке йому не належить та яке він сам відчужив на користь ОСОБА_3 до початку розгляду справи про звернення стягнення на це майно. 
Задоволення апеляційної скарги за таких обставин виключно з підстав недотримання норм процесуального права судом першої інстанції не призведе до захисту прав ОСОБА_1 та суперечитиме завданню цивільного судочинства. 
Аналіз аргументів апеляційної скарги свідчить, що вона подана ОСОБА_1 фактично на захист прав та інтересів інших учасників справи, які з судовим рішенням погодились, а скаржник не навів переконливих доводів того, яким чином ухвала про заміну сторони виконавчого провадження порушує саме його права та інтереси за умови, що особи, порушенням прав яких заявник обґрунтовував незаконність оскарженої ухвали, судове рішення в апеляційному порядку не оскаржили. 
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.
Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 10 квітня 2023 р.
Головуючий                                                                                             О. В. Желепа 

Судді                                                                                                          В. А. Кравець

                                                                                                                    О. Ф. Мазурик