25.04.23
33/812/154/23

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 488/148/23 Головуючий у місцевому судді Головіна Т.М.
Провадження № 33/812/154/23 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
   головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
   за участю секретаря   -  Ковальського Є.В.,
  особи, що притягується до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , його захисника Коваля О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Коваля Олега Володимировича на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженця м. Миколаїв, реєстраційний номер картки платника 
податків НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця 11 
окремого батальйону в/ч НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік,- 
в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року, 05 січня 2023 року о 20:55 годині водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 321061» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в м. Миколаєві, по пр. Богоявленському, в районі будинку № 255, в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду за допомогою газоаналізатору Drager склав 1,64 % проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на грубе порушення норм процесуального права та невірне застосування норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 із підстав передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що судом не було надано належної оцінки тому, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення та зазначив, що транспортним засобом не керував, працівниками поліції зупинений не був. Працівникам поліції пояснював, що транспортним засобом не керував, а з товаришами чекав на свого побратима біля автомобілю коли під`їхали патрульні поліцейські та почали говорити про неправильне паркування в забороненому місці. Огляд на стан сп`яніння пройшов на категоричну вимогу поліцейських, так як транспортний засіб належить йому. З протоколом не був згоден. Від підпису в протоколі відмовився.
Також звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції під час виконання своїх обов`язків повинні керуватися виключно вимогами закону та встановленим порядком. Однак, вони не виконали вимоги затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 139 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», в розділі «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП» якої передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проте, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому зафіксовано спілкування патрульних з ОСОБА_1 , вбачається, що відеозапис починається з процедури проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер». Момент зупинки транспортного засобу та початок спілкування на доданому відеозаписі відсутній. Тобто стверджувати про те що ОСОБА_1 керував автомобілем та буз зупинений працівниками патрульної поліції неможливо, що є припущенням на якому не може ґрунтуватися звинувачення.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Однак, в порушення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», п. 5 розділу II та розділу III зазначеної Інструкції працівниками поліції відеозапис вівся не безперервно, що підтверджується наданим до суду відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.
З доданого відеозапису вбачається, що його тривалість становить 12 хвилин 37 секунд. Відеозапис складається з двох частин. Перша частина тривалістю 09 хвилин 37 секунд (початок запису на реєстраторі 21 година 04 хвилини кінець запису 21 година 13 хвилин 28 секунд). На 09 хвилині 37 секунд відеозапис переривається та розпочинається друга частина запису тривалістю 3 хвилини (початок запису на реєстраторі 21 година 43 хвилини 53 секунди кінець відеозапису 21 година 46 хвилини 43 секунди).
На першій частині відеозапису на 09 хвилині 00 секунд зафіксовано розмову патрульного поліцейського та ОСОБА_1 ,де на 09 хвилині 32 секунди ОСОБА_1 запитує, «Хорошо, началось все із за того шо ви із за чого остановили?» на що патрульний відповідає «Із за нарушенія в тебе не горить правий стоп» та відео закінчується, хоча спілкування в автомобілі проходило ще на протязі цілих 30 хвилин.
Враховуючи, що відеозапис поліцейськими розпочато о 21 годині 04 хвилини, а в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував ТЗ о 20 годині 55 хвилин та за версією поліцейських був зупинений, 9 хвилин спілкування також не зафіксовано на бодікамеру.
Апелянт зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленої беззаперечності керування транспортним засобом ОСОБА_1 та не заперечення такого керування ним, так як в суді ОСОБА_1 розповів, що на початку розмови з поліцейськими він повідомив, що транспортним засобом не керував, неодноразово заперечував такий факт, та на запитання суду: чи повідомляв такі обставини поліцейським? ОСОБА_1 чітко та категорично відповідав стверджувально, що повідомляв неодноразово, але поліцейські не прийняли його пояснення до уваги. Що стосується обставини яку суд також вважає доведеною, що ОСОБА_1 сам питає про причину зупинки, та йому повідомляють про непрацюючий правий стоп, то з цього моменту відеозапис перерваний, так як на ньому знову йде розмова про той факт, що ОСОБА_1 ТЗ не керував, що було незручним доказом для поліцейських і такий фрагмент запису був видалений. Якщо порівнювати дві частини відеозапису з джерелом його походження, та вбачається що вони обидві створені за допомогою одного відеореєстратора під номером 470570. Така обставина свідчить про коректування відеозапису, що є недопустимим. Таким чином поліцейські використовують тільки той об`єм доказів, який їм вигідний та необхідний для звинувачення особи.
Таким чином, апелянт вважає, що причини зупинки та наслідки такої зупинки, матеріали справи не містять. Не складено жодних адміністративних матеріалів щодо порушення ПДР, які б свідчили про зупинку транспортного засобу.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
З урахуванням викладеного, вважає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведені, та провадження по справі підлягає закриттю за відсутності в діях  ОСОБА_1 складу правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.
Не було враховано судом також наведену в апеляційній скарзі судову практику.
Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а тому необґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. З цих підстав постанова суду підлягає скасуванню.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 2.9а ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить наступного.
Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
        Згідно п. 9 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності. 
Факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом  в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 070704 від 05 січня 2023 року та доданими до протоколу відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, актом огляду на стан сп`яніння, роздруківкою тесту № 128 технічного приладу «Drager» Alcotest 7510 ARLM 0340.
Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність  за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.    
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 070704 від 05 січня 2023 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 05 січня 2023 року о 20:55 год в м. Миколаєві Корабельний район пр. Богоявленський, 255 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 321061» д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager» ARLM 0340, результат огляду 1,64% проміле, в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
        ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з нагрудного відереєстратора працівника патрульної поліції.
     Також в протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_4 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_5 , а транспортний засіб залишено за місцем зупинки без порушень ПДР України.
Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення, є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила, а отже є належним та допустимим доказом у справі.
Факт керування транспортним засобом 05 січня 2023 року о 20 годині 55 хвилин  в м. Миколаєві на пр. Богоявленському 255, водієм ОСОБА_1  в стані алкогольного сп`яніння також підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції, із якого вбачається, що ОСОБА_1  на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Drager, який показав 1,64% проміле. Поведінка  ОСОБА_1 свідчила про те, що факт керування транспортним засобом та результат тесту він не заперечує.
Так, на відеозаписі, дослідженому апеляційним судом, зафіксовано, що на питання працівника поліції чи згоден він з результатами тесту,  ОСОБА_1  казав - «та пишіть» « воно ж показало» «хай пишуть». Поліцейським було роз`яснено  ОСОБА_1 , що якщо він не згоден з результатом тесту то поїдемо до медичного закладу. На що останній нічого не відповів, бажання їхати в медичний заклад не виявляв. Також ОСОБА_1 поліцейським було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді за викликом. Після цього, роз`яснив ОСОБА_1 що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП. ОСОБА_1 ознайомили зі змістом протоколу, від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився.
Виходячи із даних тесту № 128 технічного приладу «Drager» Alcotest 7510 ARLM 0340 (а.с.1), в м. Миколаєві Корабельний район пр. Богоявленський, 255, 05 січня 2023 року о 21 годині 08 хвилин було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1,64 % проміле. Результат тестування було озвучено на камеру, від підпису ОСОБА_1 відмовся.
Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд був проведений у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1  ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів. Зазначено результат огляду 1,64% проміле.  Сам по собі факт вживання спиртних напоїв  ОСОБА_1 не заперечував в суді апеляційної інстанції, а тільки наполягав на тому, що вжив спиртні напої вже після зупинки транспортного засобу.
При проходженні огляду, встановленні результату та складенні протоколу, водієм ОСОБА_1 жодних заперечень з приводу дій поліцейських або невідповідності алкотестеру будь-яким вимогам, не висловлено та не зафіксовано.
       Відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
       Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.
Щодо заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 070704 від 05 січня 2023 року, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
       Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Заперечення захисником факту керування ОСОБА_1 автомобілем спростовуються матеріалами даної справи.
Так, відповідно до відеозапису із камери працівників поліції на місці події, при спілкуванні з поліцейськими, водій не висловлював жодного заперечення та зауваження стосовно того, що він керував транспортним засобом. Більш того, із розмови ОСОБА_1 та працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 запитував у них причину його зупинки, на що працівник поліції відповів, що «в нього не горить правий стоп». Крім того, в розмові працівник поліції сказав, що «вам потрібно було одного чоловіка відвести, а ви поїхали усі, навіщо ? є для цього таксі». ОСОБА_1 вказане не як не заперечував.
Також у  ОСОБА_1 була можливість написати в протоколі пояснення з приводу обставин порушення та зазначити про те, що не керував транспортним засобом, однак останній відмовився від підпису в протоколі та написання пояснень в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності».
Не відповідають матеріалам справи також доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної правової оцінки поясненням  ОСОБА_1  під час розгляду справи судом щодо не керування ним транспортним засобом, оскільки в тексті постанови зазначено, що суд критично відноситься до показань  ОСОБА_1 щодо його непричетності до інкримінованого правопорушення з мотивів не керування транспортним засобом, оскільки такі його показання спростовані відеозаписом з нагрудного реєстратора патрульного, з якого достеменно вбачається, що протягом оформлення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, в ході чого інспектором неодноразово повідомляється щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, щодо недопустимості таких дій, останній жодного разу не заперечує цього факту, в ході розмови з інспектором цікавиться причиною зупинки його автомобілю, на що отримує відповідь.
Правильно суд першої інстанції критично віднісся до пояснень ОСОБА_1 щодо розпивання спиртних напоїв після зупинки транспортного засобу, оскільки він розраховував, що автомобілем надалі буде керувати товариш, якого вони підвезли до дівчини, який, як зазначив суд так і не повернувся до міста зупинки, навіть після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.
Пояснення ОСОБА_1  а суді апеляційної інстанції про те, що на відеозаписі під час оголошення протоколу про адміністративне правопорушення присутній ОСОБА_3 , якого він та ще 2 осіб, які були разом с  ОСОБА_1  біля машини чекали, коли він повернеться, сприймаються апеляційним судом критично, так як на відеозаписі не видно обличчя особи, на яку вказує  ОСОБА_1 , а з відеозапису вбачається, що він не повідомляє про це працівників поліції.
Фактично в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом до того моменту, коли він з товаришами приїхали на пр. Богоявленський в м. Миколаєві та зупинили транспорт і наполягав на тому, що вони вжили спиртні напої потім вже після зупинки транспорт ного засобу.
Однак, пояснення ОСОБА_1 про вживання напоїв після зупинки транспортного засобу під час очікування повернення ОСОБА_4 не підтверджені будь-якими доказами у справі, як-то поясненнями інших осіб, які також перебували з ним під час очікування ОСОБА_4 та зі слів ОСОБА_1 вживали разом з ним спиртні напої.
З урахуванням викладеного, твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких підтверджень про це матеріали справи не містять та спростовується розмовою поліцейського з ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозапису.
За такого, доводи апеляційної скарги щодо не керування транспортним засобом апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність доказів, які є в матеріалах справи, підтверджують факт керування ним транспортним засобом, а отже винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис події правопорушення є неповним, що фрагмент запису був видалений, фактично є припущенням захисника, не підтвердженим належними доказами у справі, як-то висновком експертизи чи висновком службового розслідування. Натомість під час відтворення відеозапису не чутно характерних звукових сигналів, які свідчили б про вмикання та вимкнення камери поліцейським.
В той же час апеляційний суд враховує, що вказаний відеозапис зроблено працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026). З даного відеозапису чітко вбачається як  ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого становив 1,64%о (проміле), як працівником поліції водію роз`яснені його права, також як роз`яснено що в разі його незгоди з результатом тесту він може проїхати до медичного закладу, та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП. Ця частина запису є безперервною. Зафіксовано на відеозаписі також діалог правопорушника та працівників поліції щодо причин зупинки транспортного засобу.
До посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів причини зупинки транспортного засобу та наслідків такої зупинки, так як поліцейськими не було складено жодних адміністративних матеріалів щодо порушення ПДР, які б свідчили про зупинку транспортного засобу, як до підстави для скасування постанови суду, апеляційний суд відноситься критично з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII патрульний поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо мало місце: 1) порушення водієм правил дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Як вбачається з відеозапису, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, а саме : що в нього не горить один стоп.
До того ж причини зупинки не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не підлягають доказуванню у даній справі.
При прийнятті остаточного рішення, апеляційний суд враховує також практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Хан проти Сполученого Королівства», ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то навіть отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Тому підстав для скасування постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвоката Коваля Олега Володимировича, залишити без задоволення.
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2023 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова