ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року 

м. Київ

cправа №  920/225/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,    
за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 (суддя Полякова К. В.)
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 (головуючий суддя Михальська Ю. Б., судді Тищенко А. І., Разіна Т. І.)
у справі № 920/225/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Розсоші" і 2) Міністерства юстиції України,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1) ОСОБА_1 і 2) Охтирська районна державна адміністрація,
про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права оренди, 
(у судовому засіданні взяли участь представники: відповідача-1 - Рибак Я. В., відповідача-2 - Новіцька Л. О.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1.          У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" (далі - позивач, ТОВ "Компанія "Суми-Агро") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розсоші" (далі - відповідач-1, ТОВ "Розсоші") та Реєстраційної служби Великописарівського районного управління юстиції Сумської області (далі - відповідач-2, Реєстраційна служба) про визнання незаконним та скасування рішення, прийнятого Великописарівським районним управлінням юстиції Сумської області, про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 2,1393 га, з кадастровим номером 5921281700:12:004:0031, на підставі договору оренди землі б/н, укладеного між орендарем - ТОВ "Розсоші" та орендодавцем - ОСОБА_1 ; припинення за ТОВ "Розсоші" права оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5921281700:12:004:0031, площею 2,1393 га), яка розташована на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04.03.2008, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" є орендарем (зі строком оренди 25 років) земельної ділянки площею 2,139 га ріллі, яка знаходиться на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5921281700:12:004:0031.
3.          Однак у подальшому позивачем з`ясовано, що 13.03.2015 право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5921281700:12:004:0031, яка перебувала у останнього в оренді, було зареєстровано за відповідачем-1 - ТОВ "Розсоші" на підставі договору оренди землі б/н, укладеного останнім з орендодавцем ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 щодо названої земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.02.2015.
4.          За твердженнями позивача, через неналежне виконання державним реєстратором його обов`язків під час розгляду заяви ТОВ "Розсоші" про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою було прийнято спірне рішення, яким порушено права та інтереси ТОВ "Компанія "Суми-Агро", оскільки відповідачі допустили існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку. 
5.          Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.07.2022 замінено відповідача у справі - Реєстраційну службу на належного відповідача - Міністерство юстиції України (далі - Мін`юст), справу № 920/225/22 передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
6.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі також - третя особа-1) та Охтирську районну державну адміністрацію (далі - третя особа-2, Охтирська РДА).
Короткий зміст судових рішень
7.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2022, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, задоволено клопотання ТОВ "Розсоші" про закриття провадження у справі. Провадження у справі №920/225/22 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
8.          Судові рішення мотивовані тим, що оскільки позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте за наслідком укладення Севідовим О. Ф. договору оренди земельної ділянки з відповідачем-1, то предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків не тільки відповідача-1, а й фізичної особи - власника цієї земельної ділянки. Отже, належними сторонами справи у цьому спорі є також власник земельної ділянки, який є стороною (орендодавцем, власником) договору, укладеного із відповідачем-1, відповідно, спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9.          ТОВ "Компанія "Суми-Агро" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 08.12.2022 і постанову суду апеляційної інстанції від 07.02.2023, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
10.          Скаржник посилається на те, що оскаржувані ухвала і постанова прийняті судами попередніх інстанцій з порушенням статей 15, 236 ГПК України, а також без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 04.09.2019 у справі № 823/2042/16 і від 02.10.2019 у справі № 841/2030/17.
11.          На переконання скаржника, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що розгляд цього спору не відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки його вирішення пов`язано з реалізацією прав фізичної особи, якою передано земельну ділянку в оренду відповідачу-1.
12.          Скаржник зазначає, що у нього як позивача у цій справі відсутні позовні вимоги до власника земельної ділянки ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю реальних та діючих правовідносин на підставі договору оренди земельної ділянки (земельного паю) від 04.03.2008. 
13.          При цьому за доводами скаржника, суди попередніх інстанцій, посилаючись на те, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано, втім не встановили взаємозв`язку між юрисдикцією розгляду даного спору та визначенням відповідачем власника земельної ділянки.
Позиція інших учасників справи
14.          Мін`юст надав відзив на касаційну скаргу, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. 
15.          Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
16.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17.          Водночас, згідно з частиною другою статті 313 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги. 
Щодо суті касаційної скарги
18.          У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
19.          За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
20.          Згідно зі статтями 5, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
21.          Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
22.          Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
23.          При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 920/40/19.
24.          Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
25.          Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 6); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункт 13); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 15).
26.          Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18).
27.          Водночас, за змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
28.          Отже, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на землю, реєстрації або обліку прав на землю, яка (права на яку) є предметом спору, сторонами яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства. Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи, що виникають із земельних правовідносин, за винятком тих, розгляд яких визначено в порядку іншого судочинства. 
29.          Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).
30.          Разом із цим критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.
31.          Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.
32.          Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що позовні вимоги, спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права оренди земельної ділянки, яке підлягає державній реєстрації, є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно. Отже, такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.
33.          У поданому до суду в порядку господарського судочинства позові ТОВ "Компанія "Суми-Агро" просило скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ "Розсоші" стосовно земельної ділянки, власником якої є фізична особа. Ці обставини встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
34.          Тобто позивач вважає, що у нього виник спір з особою, право якої зареєстровано, з приводу реєстраційних дій. Однак таке твердження, на переконання Верховного Суду, є помилковим та спростовується змістом позовної заяви.
35.          Як свідчать предмет і підстави позову, заявленого ТОВ "Компанія "Суми-Агро", товариство на підставі договору від 04.03.2008 взяло в оренду у власника - фізичної особи спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 5921281700:12:004:0031) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи  доказами.
36.          Під час дії укладеного з позивачем договору оренди від 04.03.2008, право оренди на цю земельну ділянку було зареєстровано 13.03.2015 за ТОВ "Розсоші" на підставі укладеного між ним і фізичною особою - теперішнім власником земельної ділянки як спадкоємцем попереднього власника зазначеної земельної ділянки договору оренди.
37.          Отже, допущено одночасну державну реєстрацію декількох прав оренди на одну й ту саму земельну ділянку, що порушує права позивача на орендовану земельну ділянку.
38.          Так, за змістом позовної заяви, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" звернулося до суду за захистом свого права користування спірною земельною ділянкою, порушеного власником цієї земельної ділянки шляхом укладення договору про надання права користування цією самою земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із ТОВ "Розсоші" і реєстрації права користування земельною ділянкою відповідачем-1 за собою.
39.          Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та із цивільним оборотом земельних ділянок, ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.
40.          Справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за умови відповідності складу сторін спору статті 4 ЦПК України підвідомчі судам загальної юрисдикції.
41.          Спір у цій справі, з огляду на зміст позовної заяви, виник внаслідок реєстрації державним реєстратором права оренди за іншим орендарем (ТОВ "Розсоші"), на той час як правовідносини на підставі договору оренди між позивачем і фізичною особою (попереднім власником та спадкодавцем діючого власника орендованої земельної ділянки) не припинилися. Отже, спір виник із приводу порушення права позивача як орендаря внаслідок укладення договору оренди щодо цієї же земельної ділянки її власником з іншим орендарем і пов`язаний з діями фізичної особи - теперішнім власником земельної ділянки, який (у т. ч. як спадкоємець попереднього власника) є орендодавцем за договорами оренди з різними орендарями, одним з яких є позивач.
42.          Оспореній реєстраційній дії передує невирішений спір між учасниками орендних правовідносин про право цивільне, а саме про право на оренду конкретної земельної ділянки.
43.          Цей спір стосується захисту цивільного права, зокрема випливає із договірних відносин, є приватноправовим і за суб`єктним складом має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - власника земельної ділянки.
44.          Неоспорювання позивачем дій власника земельної ділянки не може бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї фізичної особи і спір у позивача виник саме із власником земельної ділянки як орендодавцем. 
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 657/33/19.
45.          Оскільки позивач оспорює рішення державного реєстратора, прийняте за наслідками укладення власником земельної ділянки договору оренди з ТОВ "Розсоші", то предмет спору, як і результат його вирішення, безпосередньо стосується прав і обов`язків не тільки відповідача, а й фізичної особи - власника земельної ділянки. Отже, належними сторонами справи у цьому спорі є позивач, відповідачі і власник земельної ділянки, який є стороною (орендодавцем, спадкоємцем попереднього власника) договорів, укладених із позивачем і відповідачем-1.
46.          Власник земельної ділянки є фізичною особи, який не має статусу підприємця, чого сторони не заперечують. Саме із цих підстав справа у цьому спорі не належить до юрисдикції господарських судів відповідно до пунктів 6, 13 частини першої статті 20 ГПК України та має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.
Такий правовий висновок є сталим, послідовним і викладений у низці постанов, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №920/40/19, від 04.02.2020 у справі №910/7781/19, та неодноразово відображався у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 902/416/20, а також у постановах від 14.01.2020 у справі № 922/1002/19, від 14.01.2020 у справі № 922/808/19, від 14.01.2020 у справі №922/810/19, від 21.01.2020 у справі №922/807/19, 22.01.2020 у справі №922/812/19, від 22.01.2020 у справі № 922/813/19, від 22.01.2020 у справі №922/814/19, від 22.01.2020 у справі №922/815/19, в яких предметом спору також були вимоги про скасування державної реєстрації права оренди у зв`язку із незаконною реєстрацією (за наявності іншого діючого договору оренди) і Верховний Суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. 
47.          З огляду на викладене Верховний Суд у справі, яка розглядається, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом, зокрема, про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди, враховуючи наявність подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж земельну ділянку і орендодавцем як в першому, так і в другому випадку виступає фізична особи (теперішній власник як спадкоємець попереднього власника земельної ділянки), то такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи (власника земельної ділянки), як сторони правочину, на підставі якого зареєстровано право за іншою юридичною особою - ТОВ "Розсоші".
При цьому судами було враховано відповідні правові позиції Великої Палати Верховного Суду, у тому числі, викладені у постанові від 04.02.2020 у справі №910/7781/19.
48.          Посилання ТОВ "Компанія "Суми-Агро" у касаційній скарзі на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від  04.09.2019 у справі №823/2042/16 і від 02.10.2019 у справі № 841/2030/17 не заслуговують на увагу з огляду на таке.
49.          За змістом статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду, зокрема у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
50.          У частині другій статті 315 ГПК України визначено, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.
51.          Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права.
52.          При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
53.          За таких обставин судами у справі, яка розглядається, було правомірно враховано саме правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19, щодо підвідомчості відповідного спору суду загальної юрисдикції.
54.          Ураховуючи те, що в цій справі спір має приватноправовий характер, оскільки він обумовлений порушенням майнового приватного права, а скасування рішення про проведену державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку є захистом прав позивача на цю земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна, при цьому вирішення спору безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки - фізичної особи, який за наведених обставин не може бути учасником у господарському процесі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України.
55.          Будь-яких обставин, які є обов`язковою підставою для скасування постановлених у справі судових рішень відповідно до частини першої статті 310 ГПК України, касаційна скарга не містить.
56.          Аргументи, наведені у касаційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.
57.          Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
58.          З огляду на що, Верховний Суд погоджується з доводами Мін`юсту, наведеними у відзиві на касаційну скаргу, в тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у цій постанові.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
59.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
60.          Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
61.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх апеляційної інстанції про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства, а відтак і наявності підстав для закриття провадження у справі, та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі судових рішень.
62.          За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Суми-Агро" залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 у справі № 920/225/22 - без змін.
63.          Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2022 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №920/225/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                         О. В. Случ 

Судді                                                                                                  Н. О. Волковицька 

                                                                                                              С. К. Могил