ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 травня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2319/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання за дорученням головуючого судді: Соловйова Д.В.;
За участю представників сторін:
Від Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" – Селезньов О.В. та директор Тукан І.І.;
Від прокуратури  – Стоянова О.О.;
Від Одеської міської ради – Явченко Д.В.  

розглянувши апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" та Одеської міської ради
на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022
по справі №916/2319/22
за позовом Заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави
до відповідачів:
- Одеської міської ради;
- Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД";
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,
(суддя місцевого господарського суду: Литвинова В.В., Господарський суд Одеської області), 

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року   Заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави до відповідачів: Одеської міської ради,  Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об"єднання "ОДЕСБУД" (далі – ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД»), в якій прокурор просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об"єднання "ОДЕСБУД";
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: м. Одеса вул. Пестеля 35, кадастровий номер 5110137300:08:006:0010, укладений 29.08.2018 між Одеською міською радою та Товариством з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2154;
- зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" повернути територіальній громаді міста Одеси земельну ділянку 0,3800 га за адресою: м. Одеса вул. Пестеля 35, кадастровий номер 5110137300:08:006:0010, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому товариство одержало її в оренду.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що з наданих ним документів вбачаються наміри як Одеської міської ради, так і ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на відведення та надання у користування спірної земельної ділянки для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями і підземного паркінгу, а не для обслуговування належних йому на праві власності будівель та споруд, площа яких займає 1/10 частину загальної площі земельної ділянки.
Крім того, прокурор вказав, що ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» мало право звернутися до міської ради з метою формування та отримання в користування без проведення земельних торгів земельної ділянки виключно для обслуговування та експлуатації належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна, розташованих на такій земельній ділянці, у розмірі, необхідному для безпосереднього обслуговування цих будівель.
На переконання позивача, порушені права та охоронювані законом інтереси територіальної громади міста Одеси підлягають захисту шляхом визнання незаконним і скасування рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду ТДВ «ВБК «ОДЕСБУД», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.08.2018 за №2154 та повернення земельної ділянки територіальній громаді міста Одеси.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано незаконним та скасовано рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-УІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД»; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), укладений 29.08.2018 року між Одеською міською радою та Товариством з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2154; зобов`язано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» повернути територіальній громаді міста Одеси земельну ділянку 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010) у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому Товариство одержало її в оренду; стягнуто з Одеської міської ради на користь Одеської обласної прокуратури 3721,50 грн.  судового збору; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» на користь Одеської обласної прокуратури 3721,50 грн.  судового збору.
В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд дійшов висновку, що всупереч вимог ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, без застосування процедури земельних торгів, без проведення земельного аукціону, Одеською міської радою Рішенням від 06.06.2018 №3439-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), площею 0,3800 га (категорія земель - землі житлової та громадської забудови), за адресою: місто Одеса, вулиця Промислова кут вул. Пестеля, надано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку в оренду на 5 років для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання земельної ділянки - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу, укладено договір оренди та передано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку, площа якої у 10 разів перевищує площу фактично зайнятої належним їм будівлями, знесення яких завчасно було заплановано.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що спірну земельну ділянку надано відповідачу-2 не для обслуговування розташованих на ній об`єктів нерухомого майна, а для будівництва нового об`єкта -  2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу,  з подальшим знесенням існуючих нежитлових будівель.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним і скасування Рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.08.2018 за № 2154 та повернення земельної ділянки територіальній громаді міста Одеси.
Щодо повноважень прокурора на звернення до суду, місцевий господарський суд зазначив, що з обставин, викладених у позові, вбачається, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, відсутній, у зв`язку з чим є підстави для набуття прокурором статусу позивача відповідно до приписів ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України. Підставами для подання вказаного позову до суду в розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є відсутність, в даному випадку органу, наділеного Державою правом захищати інтереси Одеської міської громади у спірних правовідносинах, оскільки міська рада сама допустила порушення та є відповідачем у справі.
16.01.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об"єднання "ОДЕСБУД" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22.
ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи.
На переконання апелянта, суд першої інстанції не встановив та не надав оцінки тому факту, що прокурором не доведено, що розмір спірної земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівель (споруд), мав бути іншого розміру з врахуванням фактичного розміщення об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці та особливостей розміщення об`єктів енергетичної системи, інженерних комунікацій міста (каналізація, тепломережа), існуючих умов та обмежень користування. Сама по собі констатація факту того, що площа відведеної земельної ділянки над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідної для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що прокурором не наведено жодних порушень чинного законодавства при затвердженні проекту землеустрою спірної земельної ділянки, наявності недоліків або неточностей у розробленому проекті землеустрою, не відповідності такого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Крім того, відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що задоволення позову призведе до порушення прав інвесторів, таке втручання є неспівмірним, не тягне за собою поновлення порушених прав держави, про які зазначає прокурор.
Також 18.01.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22.
Одеська міська рада не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим, незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд при прийнятті рішення керувався очевидно неналежними, недопустимими та недостовірними відомостями. Заявник звертає увагу, що у власності ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», починаючи з 02.08.2016 перебувають об`єкти нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі та споруди, за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, право власності зареєстроване у встановленому законодавством порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи факт наявності зареєстрованого належним чином права власності ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на об`єкти нерухомості, розташовані на спірній земельній ділянці, у Одеської міської ради не було жодних законних підстав вважати об`єкти нерухомості знесеними.
Одеська міська рада вказує, що розташування на спірній земельній ділянці належного ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» нерухомого майна зумовлює застосування щодо процедури надання земельної ділянки в оренду виняткового застереження, передбаченого абз.2 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, та, як наслідок, виключає застосування суб`єктом права комунальної власності на землю конкурентних засад (земельних торгів) при продажі права на оренду спірної земельної ділянки.
Апелянт зазначає, що з огляду на приписи чинного законодавства України, він не мав законного обґрунтування для відмови власнику об`єктів нерухомості у затвердженні проекту землеустрою з підстави визначення останнім виду цільового призначення «для будівництва», а не «для експлуатації та обслуговування», як вважає суд першої інстанції.
Крім того, Одеська міська рада вказує на відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду з позовом, оскільки в даному випадку органом, якому надано право на розпорядження спірною земельною ділянкою є саме Одеська міська рада.
Також відповідач-1 зазначив, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави 15.09.2022, однак оскаржуване рішення №3439-VII прийнято Одеською міською радою 06.06.2018. Прокурор мав змогу та повинен був дізнатись про оскаржуване рішення ще 27.06.2018 з офіційного сайту Одеської міської ради, а з 29.08.2018 прокурор мав змогу дізнатись вже про державну реєстрацію права оренди ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на спірну земельну ділянку.
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження по справі №916/2319/22 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22; витребувано з Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2319/22.
31.01.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2319/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 призначено до сумісного розгляду апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" та Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22 на: 13.03.2023 року об 11-30  год.
06.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких прокурор заперечував проти доводів скарг, просив їх залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
13.03.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 24.04.2023 об 14-30 год.
24.04.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради та ТДВ "ВБМО "ОДЕСБУД" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи №916/2319/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 відкладено розгляд справи №916/2319/22 за апеляційними скаргами ТДВ "ВБМО "ОДЕСБУД" та Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 на іншу дату, судове засідання по справі призначено на: 11.05.2023 року о 12-00 год.
В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги та відзиви на них, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,   на підставі Договору купівлі-продажу від 25.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І. за №597, Додаткового договору від 01.08.2016 № 1706, Товариство з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельне монтажне об`єднання «Одесбуд» (далі  - ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД») набуло право власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35, які складалися з нежилих приміщень під літ. «А», «Б», складів під літ. «З», огорожі №1-5, мостіння І, загальною площею 394,3 кв. м. Усі ці об`єкти розташовані на одному поверсі. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 865637251 101. Тобто площа забудованої земельної ділянки по вул. Пестеля, будинок 35, у місті Одесі складає 394,3 кв. м. (0,039 га).
В подальшому, на підставі клопотання відповідача-2 від 04.08.2016 №23/109 Рішенням Одеської міської ради від 08 лютого 2017 року №1674-УІІ надано дозвіл ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3800 га, за адресою: місто Одеса, вулиця Промислова кут вулиці Пестеля, для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд.№15).
На замовлення ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» ПП «ТЕРРА ІНЖИНІРИНГ» (договір №10/17-ПЗ від 27.02.2017) розроблено 27.02.2017 «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд. №15), що розташований за адресою: місто Одеса, вул. Промислова кут вул. Пестеля та подано на затвердження до Одеської міської ради.
За результатами розгляду Одеською міською радою Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 рішенням Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-УІІ затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), площею 0,3800 га (категорія земель - землі житлової та громадської забудови), за адресою: місто Одеса, вулиця Промислова кут вул. Пестеля, присвоєно вказаній земельній ділянці адресу: місто Одеса, вулиця Пестеля, 35, а також надано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку в оренду на 5 років із цільовим призначенням - В.02.10 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання земельної ділянки - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу.
На підставі цього рішення між Одеською міською радою та ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» 29.08.2018 року укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за №2154.
Відомості про право оренди земельної ділянки внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.08.2018 (рішення про державну реєстрацію прав №42761856 від 30.08.2018).
Так, на підставі Рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-VII та Договору від 29.08.2018 року ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» набуто право оренди земельної ділянки комунальної власності площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010) для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу.
На переконання прокурора рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439- VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» є незаконним та підлягає скасуванню, відповідний Договір оренди від 29.08.2018 року, укладений між Одеською міською радою та ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», щодо земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вул. Пестеля, 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010) визнанню недійсним, а земельна ділянка - поверненню територіальній громаді міста Одеси, що призвело до звернення прокурора до Господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Перш за все, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне надати оцінку доводам Одеської міської ради в частині відсутності повноважень у прокурора на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.
Згідно із частинами другою та третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України державні органи та органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що держава може вступати в цивільні (господарські) та адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цих правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).
Також Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що і в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону  №1697-VII  прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з абзацами першим - третім частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону  № 1697-VII,  застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункти 50, 51 указаної постанови).
У Рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», Конституційний Суд України у процесі дослідження встановив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокурор обґрунтував необхідність захисту інтересів держави тим, що в межах відносин з розпорядження землями територіальної громади міста та надання в користування земельної ділянки із земель комунальної власності орган місцевого самоврядування  всупереч інтересам територіальної громади прийняв незаконне рішення щодо розпорядження землею, яка є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, порушивши встановлений порядок. Тому Одеська міська рада має бути відповідачем у такій справі. Крім того, судова колегія звертає увагу, що Державний орган виконавчої влади, який здійснює контроль у сфері земельних відносин, - Держгеокадастр не наділений законом правом на звернення до суду з позовом про скасування рішень органу місцевого самоврядування, оскільки спірна земельна ділянка не є землею сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу.
Відповідно до статті 14 Конституції України та частини другої статті 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини -  це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Згідно із частинами першою  - третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю  - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Частинами першою та другою статті 83 Земельного кодексу України унормовано, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
За змістом положень статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, якою унормовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Матеріалами справи встановлено, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю.  За статтею 9 Земельного кодексу України до повноважень Одеської міської ради у земельних відносинах належить розпорядження землями територіальної громади міста, надання у користування земельної ділянки із земель комунальної власності, тобто здійснення функцій у відносинах з надання земельної ділянки у користування.
У рішенні «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (пункт 71) ЄСПЛ зазначав про принцип «належного урядування», який, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само).
ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).
Прокурор  самостійно обґрунтував, що необхідність захисту інтересів держави в цій справі полягає в необхідності захисту територіальної громади міста Одеси, яка відповідно до статті 13 Конституції України є власником землі та інших природних ресурсів, адже передача спірної земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів призводить до втраченої можливості отримати максимально великий розмір орендної плати у разі продажу права оренди на земельних торгах.
При цьому прокурор подав позов для усунення помилки, допущеної, на думку прокурора, самим органом місцевого самоврядування при наданні земельної ділянки в оренду, тобто при здійсненні його власних функцій у земельних відносинах, правильно вказавши, що Одеська міська рада, яка не вчинила дій для виправлення допущеного порушення, у такій справі має бути відповідачем. Водночас інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній.
Так, за частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Крім того, згідно з абзацом п`ятим статті 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю
Таким чином, в даному випадку на Одеську міську раду, як власника, покладено обов`язок самостійно та через свій виконавчий орган контролювати збереження земельних ділянок територіальної громади міста, відстежувати стан їх використання та перевіряти за допомогою доступних джерел, чи має місце порушення прав та інтересів територіальної громади на це майно.
Одеська міська рада, як власник земельної ділянки, зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати.
Оскільки саме вказаним органом, на переконання прокурора, допущено порушення вимог закону під час надання в оренду земельної ділянки комунальної власності у позаконкурентний спосіб, що виключає можливість здійснення ним захисту законних інтересів держави у спірних правовідносинах у спосіб, який обрав прокурор. Більш того, міська рада в даному позові виступає одним з співвідповідачів, що унеможливлює його визначення в якості позивача у справі.
Судом встановлено, що Окружною прокуратурою на адресу Одеської міської ради 16.08.2022 №51-4943вих-22 спрямовано лист (т.1 а.с.130-133), яким окреслено виявлені порушення, проте відповідь на цей лист міською радою не надано, що свідчить про відсутність вжитих заходів, з метою відновлення стану порушення інтересів територіальної громади.
З огляду на вищевикладене, враховуючи приписи чинного законодавства, в даному випадку орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, відсутній, у зв`язку з чим є підстави для набуття прокурором статусу позивача відповідно до приписів ч. 5  ст. 53 Господарського процесуального кодексу України. Підставами для подання вказаного позову до суду в розумінні  ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»  є відсутність, в даному випадку органу, наділеного Державою правом захищати інтереси Одеської міської громади у спірних правовідносинах, оскільки міська рада сама допустила порушення та є відповідачем у справі.
За таких обставин, судова колегія не приймає до уваги доводи Одеської міської ради щодо неможливості звернення прокурора до суду із зазначеним позовом.
По суті позовних вимог прокурора суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з приписами ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Виходячи зі змісту ст. 12 Земельного кодексу України,  до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам тощо.
Частиною 1  ст. 122 Земельного кодексу України  передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1  ст.116 ЗК України).
Відповідно до ст.ст. 123,  124 Земельного кодексу України  загальна процедура формування земельної ділянки з метою надання її в користування полягає в наступному:
- особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки, звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення, додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки;
- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні;
- за замовленням заінтересованої особи спеціалізованою організацією розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який погоджується в порядку  статті 186 Земельного кодексу України;
- орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки в користування, яким затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- передача в оренду земельної ділянки здійснюється на підставі такого рішення шляхом укладення договору оренди.
Так, приписи ст. ст. 116,  122-124 Земельного кодексу України   дають змогу дійти висновку, що процедура надання земельних ділянок у користування є стадійною, спрямованою на розпорядження земельною ділянкою одним суб`єктом і набуття її у користування іншим.
Ця процедура розпочинається зі звернення особи до уповноваженого органу із заявою про надання земельної ділянки, в якій чітко ідентифікується об`єкт майнового інтересу відповідної особи, який конкретизується через зазначення у заяві цільового призначення земельної ділянки, її орієнтовних розмірів, а також через надання графічних матеріалів, на яких зазначене бажане місце розташування відповідної ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» в заяві на адресу Одеської міської ради від 04.08.2016 №23/109 зазначено, що Товариством поетапно здійснюється забудова кварталу в межах вулиць Промисловій, Пестеля, Іспанській, Парковій, Михайла Грушевського, Поштової, у зв`язку з чим забудовником ініціюється питання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Промисловій, кут вулиці Пестеля. 
При цьому, майбутнім землекористувачем прямо визначено свій майновий інтерес в отриманні конкретної земельної ділянки із конкретно визначеною ним площею 0,38 га саме для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку, з долученням до заяви на адресу власника земельної ділянки Генерального плану житлового будинку, під будівництво якого вимагається надання земельної ділянки у користування.  Суд звертає увагу, що у клопотанні Товариства відсутні будь-які вказівки на передачу земельної ділянки в оренду для обслуговування існуючої та належної йому на праві власності нежитлової будівлі площею 394,3 кв. м. за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, 35, яку набуто останнім безпосередньо перед поданням заяви до міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Як вбачається з розділу 2 «Генплан та благоустрій» розрахунку, земельна ділянка, що планується до забудови багатоквартирним житловим будинком з вбудовано-прибудованими приміщеннями торгівельного та соціально-побутового призначення (№15 по ДПТ), розташована на території Малиновського району міста Одеси, має складну конфігурацію та обмежена з південно-західного боку вулицею Промисловою, з північно-західного - вулицею Пестеля та з південно-східної частини - провулком Іспанським, з південно-східної частини – територією ЖК  «Іспанський», що перебуває на стадії будівництва. На момент розробки містобудівного розрахунку на ділянці знаходяться декілька одноповерхових індивідуальних будинків з господарчими спорудами і магазином, які належить знести. Загальну площу ділянки в розрахунку визначено 0,66 га, де під першу чергу будівництва - №15 по ДПТ – 0,38 га, а під другу - 0,28 га (№16 по ДПТ).
Містобудівний розрахунок забудовника засвідчує його плани щодо забудови 0,38 га території на куті вулиць Промисловій та Пестеля під будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями торгівельного та соціально-побутового призначення (№15 по ДПТ), при цьому, існуючі одноповерхові будівлі підлягають знесенню.
За наслідками заяви відповідача-2 органом місцевого самоврядування рішенням від 08 лютого 2017 року №1674-УІІ задоволено у повному обсязі клопотання забудовника та надано дозвіл ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3800 га, за адресою: місто Одеса, вулиця Промислова кут вулиці Пестеля, прямо вказавши вид використання - для будівництва 2- х секційного 16-типоверховогожитлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд. №15). Рішення не містить інформації про передачу земельної ділянки в оренду для обслуговування належного Товариству на праві власності нежитлової будівлі площею 394,3 кв. м. за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, 35.
Відповідно до пояснювальної записки «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТДВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд. №15), що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, 35», розробленого на замовлення Відповідача ПП «ТЕРРА ІНЖИНІРИНГ» у 2017 році, за результатами вимірювання в натурі площа земельної ділянки, що планується до відведення ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», становить 0,3800 га, у тому числі по угіддях:
- (35.1) капітальна - 0,0390 га;
- (59) відведених під будівництво (будівництво на яких не розпочато) -    0,3410 га.
Розбивку по угіддях загальної площі земельної ділянки, що відводиться, відображено в експлікації земельних угідь (додаток - таблиця №1 до пояснювальної записки проекту), де 0,0390 га відводиться під житловою забудовою одно- та двоповерховою, а 0,3410 га - землі, що використовуються для відпочинку та інші відкриті землі - відведених під будівництво, яке не розпочато.
З відомості вирахування площ угідь в розрізі землекористувачів та поконтурної відомості землекористування проекту, експлікації (склад земельних угідь відповідно до форми №6-зем) вбачається питома вага загальної площі земельної ділянки, яка зайнята капітальними будівлями Товариства (0,0390 га - 10,26 відсотка загальної площі земельної ділянки) порівняно з площею земель, відведених під майбутнє будівництво - 0,3410 га (89,74 відсотків площі земельної ділянки).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в документах, які супроводжують процес розроблення та погодження проекту землеустрою відображено цільове призначення земельної ділянки площею 0,3800 га, яка передається - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд. №15).
Висновком за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду від 14.06.2017 №01-11/2273-209п3 Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради погоджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу (буд. №15), що розташовані за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, 35», розробленого на замовлення Відповідача-2 ПП «ТЕРРА ІНЖИНІРИНГ» у 2017 році.
Земельну ділянку сформовано як окремий об`єкт прав 12.03.2018, про що до Державного земельного кадастру внесено відповідні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 51 10137300:08:006:0010.
З матеріалів справи вбачається, що відомості про право власності Одеської міської ради на земельну ділянку площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010) внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.08.2018 на підставі рішення державного реєстратора №42761856 від 30.08.2018 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1632545451101).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:08:006:0010 за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 віднесено до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки, згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого  Наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, визначено В.02.10 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання земельної ділянки - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу.
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що в даному випадку формування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:08:006:0010, визначення її площі та державна реєстрація здійснювались на підставі заяви ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» та за проектом землеустрою, розробленим і затвердженим на підставі оспорюваних рішень Ради, за яким відведення земельної ділянки здійснювалось не для мети, що пов`язана з розміщенням об`єктів нерухомого майна,  а для будівництва нового об`єкта нерухомості  - 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу.
Так, Одеська міська рада, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), надаючи ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку в оренду на 5 років прямо передбачає цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання земельної ділянки - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу, не зазначаючи про мету обслуговування існуючої нежитлової будівлі за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35.
Відповідно до п. 3 розділу 3 Договору оренди від 29.08.2018 року, укладеного між Одеською міською радою та ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», за результатами затвердження проекту, договір укладено на 5 років  для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу.
Об`єктом оренди договір від 29.08.2018 року визначив у п. 2.1 розділу 2 земельну ділянку площею 0,3800 га, у тому числі:
- землі, зайняті поточним будівництвом та відведені під будівництво (будівництво не розпочато) - 0,3410 га;
- землі під житловою забудовою - 0,0390 га.
Пунктом 2.2 розділу 2 угоди визначено, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі та споруди, що належать ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., номер запису про право власності:15793956, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 865637251101.
Таким чином, договір чітко розмежував площу угідь, яку передано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» під існуючу житлову забудову - 0,0390 га, яка згідно плану забудовника підлягає знесенню, та 0,3410 га - землі, зайняті поточним будівництвом та відведені під будівництво, яке не розпочато.
Частина 1  ст.124 Земельного кодексу України  (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди) передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними  статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Частина 2  статті 124 Земельного кодексу України містить імперативне правило - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів,  крім випадків,  встановлених частинами 2, 3  статті 134 цього Кодексу.
Земельні ділянки державної чи комунальної власності або  права на них (оренда,  суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1  ст.134 Земельного кодексу України).
Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або  прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою  статті 134 цього Кодексу  На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі. (ч.2  ст.135 ЗК України  в редакції, чинної на момент передачі спірної земельної ділянки в оренду).
Відповідно до частини 2  статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або  права на них, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів (ч.1  ст.135 ЗК України  в редакції, чинній на момент передачі спірної земельної ділянки в оренду).
Так, при передачі в оренду земельної ділянки по вулиці Пестеля, 35 у місті Одесі, Одеська міська рада в жодному зі своїх рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи затвердженні цього проекту не зазначила про надання спірної земельної ділянки для обслуговування нежитлових будівель, що належать ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» на праві власності, а прямо вказала про відведення та надання у користування спірної земельної ділянки для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу. Відомості про розташування на спірній земельній ділянці нерухомого майна Товариства міститься лише в договорі оренди земельної ділянки, де земельну ділянку площею 0,3800 га розбито на угіддя: землі, зайняті поточним будівництвом та відведені під будівництво (будівництво не розпочато) - 0,3410 га; землі під житловою забудовою - 0,0390 га, та окремим пунктом 2.2 розділу 2 угоди визначено, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі та споруди, що належать ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД», право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., номер запису про право власності: 15793956, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 865637251101.
За таких обставин, правомірним є висновок місцевого господарського суду, що спірну земельну ділянку надано Відповідачу-2 не для обслуговування розташованих на ній об`єктів нерухомого майна, а для будівництва нового об`єкта -  2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу,  з подальшим знесенням існуючих нежитлових будівель.
Отже, доводи Одеської міської ради щодо відсутності правових підстав для відмови власнику об`єктів нерухомості у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів, судовою колегією відхиляються як необґрунтовані та такі, що спростовуються встановленими обставинами.
Відповідно до ч. 2  ст.120 Земельного кодексу України   (в редакції, чинній на час придбання нерухомого майна) - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить  право користування земельною ділянкою,  на якій вони розміщені,  на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.  
Аналогічні положення містить стаття 377 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).
Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3  квітня 2019 року у справі №  921/158/18).
У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17  Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування  статті 120 Земельного кодексу України  (у редакції, чинній у період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року), висловлений у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, визначивши, що у випадку переходу у встановленому законом  порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Якщо сторони в договорі, спрямованому на відчуження будинку, не обумовили розміру земельної ділянки, на якій такий будинок розташований, то встановлення розміру здійснюється відповідно до нормативів, визначених у цій місцевості, та мети, з якою земельна ділянка використовується.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент придбання ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» за Договорами купівлі-продажу від 25.03.2016 та від 01.08.2016 об`єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35, які складалися з нежилих приміщень під літ. «А», «Б», складів під літ. «З», огорожі №1-5, мостіння І, загальною площею 394,3 кв. м. - земельна ділянка під нерухомим майном Відповідача-2 не була сформована. Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25.03.2016 року не містить будь-яких відомостей про земельну ділянку, на якій розташована ця будівля, в тому числі її площу.
Таким чином, право користування спірною земельною ділянкою площею 0,3800 га не було оформлено попереднім власником нерухомого майна, а тому в подальшому не міг відбутися і перехід такого права до ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД».
Спрямованість намірів як землевласника так і землекористувача на передачу в оренду земельної ділянки під нове будівництво, а не для обслуговування існуючих нежитлових будівель з метою їх подальшого зносу підтверджується також тим фактом, що починаючи з часу набуття нерухомого майна, належного Товариству на праві власності (з 25.03.2016), протягом оформлення права оренди земельної ділянки, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35, поступово піддаються зносу. При цьому, на час передачі спірної земельної ділянки в оренду Відповідачу (29.08.2018), остання була повністю вільна від будь-яких об`єктів нерухомого майна.
Наведені фактичні дані підтверджуються протоколом огляду від 31.08.2022, проведеного в рамках кримінального провадження №42022163020000039 від 27.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.366 КК України.
Оглядом зафіксовано відомості супутникових знімків території за адресою: вулиця Пестеля, 35, місто Одеса, які містяться в програмі «Google Earth Pro» версії 7.3.4.8248 (64-bit), датою випуску 16.07.2021.
За допомогою функції перегляду супутникових знімків у різних часових діапазонах можна пересвідчитись у тому, що будівлі, розташовані на земельній ділянці за вказаною адресою, починаючи з супутникового знімку від 20.06.2016 поступово піддаються знесенню. Станом на 03.10.2016 супутниковий знімок фіксує відсутність у всіх будівель та споруд за вказаною адресою покрівель, знімок від 24.04.2018 засвідчує повну відсутність на вказаній земельній ділянці будівель та споруд.
Вищезазначеним підтверджується, що на момент прийняття спірного рішення Одеської міської ради Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-УІ1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» та укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,3800 га за адресою: місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35 (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010) від 29.08.2018 року, будь-яке нерухоме майно, що належало на праві власності Товариству, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, фізично не існувало, оскільки було знесено.
Прокурором надано до матеріалів справи докази, що на теперішній час, згідно даних інтернет-сайту «Google maps», нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пестеля, будинок 35, повністю знесені, а на забудову багатоквартирного житлового будинку закладено фундамент (роздруківка з інтернет-сайту «Google maps»).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що всупереч вимог ст. ст. 124,  134 Земельного кодексу України, без застосування процедури земельних торгів, без проведення земельного аукціону, Одеською міської радою Рішенням від 06.06.2018 №3439-VII затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110137300:08:006:0010), площею 0,3800 га (категорія земель - землі житлової та громадської забудови), за адресою: місто Одеса, вулиця Промислова кут вул. Пестеля, надано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку в оренду на 5 років для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, вид використання земельної ділянки - для будівництва 2-хсекційного 16-типоверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземного паркінгу, укладено договір оренди та передано ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» вказану земельну ділянку, площа якої у 10 разів перевищує площу фактично зайнятої належним їм будівлями, знесення яких завчасно було заплановано.
Доводи ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» стосовно недоведеності прокурором факту того, що площа переданої в оренду земельної ділянки значно перевищує площу земельної ділянки необхідної для обслуговування нерухомості, розташованій на ній та належній відповідачу, судом апеляційної інстанції відхиляються з наступних підстав.
Так площа належних відповідачу об`єктів нерухомості становить 0,039 га, що підтверджується договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень, а площа переданої в оренду земельної ділянки 0,38 га, що вочевидь (майже в 10 разів) є значно більшою за площу об`єктів нерухомості. При цьому судова колегія враховує, що відповідачем-2 отримано в оренду земельну ділянку не для обслуговування існуючих будівель, а для будівництва двохсекційного 16-типоверхового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями.
Стаття 19 Конституції України  зобов`язує органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин п. «в» ч.1  ст.12 Земельного кодексу України, ч. 1  ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до вимог  Земельного кодексу України.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1  ст. 21 ЦК України).
Згідно з ч. 10  ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції  або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Частиною 2  статті 16 Цивільного кодексу України  визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10).
Частиною 1  статті 155 Земельного кодексу України  встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині того, що Рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-УІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому відповідно до ст. 21  Цивільного кодексу України  підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Згідно зі статтями  4,  10  та  203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити  Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до  Конституції України та  Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією  та законами України, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. ч. 1, 3  ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) на момент вчинення правочину вимог, які встановлені  статтею 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1  ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Частиною 1  ст. 6 Закону України «Про оренду землі»  визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених  Земельним кодексом України,  Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з ч. 2  ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6,  11,  17,  19  цього  Закону  є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2  ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому  Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
За таких обставин, враховуючи,  що на підставі незаконного рішення між відповідачами укладено договір оренди земельної ділянки від 29.08.2018 за №2154, зазначений договір підлягає визнанню недійсним як похідний правочин від оскаржуваного рішення, а також у зв`язку з його невідповідністю закону.
Доводи апеляційних скарг щодо безпідставності висновків місцевого господарського суду в цій частині є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.
Щодо висновків місцевого господарського суду та вимог прокурора в частині повернення земельної ділянки територіальній громаді, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу державної влади чи місцевого самоврядування, зокрема, тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 у справі №  483/448/20 вказує, що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном,  прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача, таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у кожному випадку звернення до суду в інтересах держави, перед тим, як визначити коло відповідачів, прокурор має встановити, насамперед: (а) суб`єкта, якому належать повноваження звертатися до суду за захистом відповідного права або інтересу; (б) ефективний спосіб захисту такого права чи інтересу; (в) залежно від установленого - коло відповідачів. При цьому слід мати на увазі, що вимогу про визнання недійсним договору може заявити як його сторона, так й інша заінтересована особа. Крім того, якщо земельна ділянка має одночасно декілька цільових призначень (наприклад, належить і до земель водного фонду як прибережна захисна смуга, і до земель природно-заповідного фонду, будучи частиною території чи об`єкта такого фонду), то залежно від підстав позову повноваження захищати інтерес держави у використанні такої ділянки за відповідним призначенням може належати різним суб`єктам (як органам державної влади, так і місцевого самоврядування).
На переконання суду апеляційної інстанції прокурор обґрунтовано визначив Одеську міську раду в якості відповідача по справі, а повернення земельної ділянки повинно відбуватись на користь держави в особі територіальної громади, з огляду на наступне.
Згідно зі  ст. 152 Земельного кодексу України  та  ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, який здійснюється, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угод недійсними, визнання наявності або відсутності прав.
Відповідно до  ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Відповідно до п. 7.1 розділу 7 спірного договору оренди, після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Враховуючи вищевикладене, а також задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним і скасування рішення Одеської міської ради від 06.06.2018 №3439-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3800 га, присвоєння адреси: місто Одеса, вул. Пестеля, 35, та надання її в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.08.2018 за № 2154 , обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог і в частині повернення земельної ділянки територіальній громаді міста Одеси.
Судовою колегією не приймаються до уваги доводи ТДВ «ВБМО «ОДЕСБУД» стосовно втручання прокурора у право відповідача на мирне володіння майном, з огляду на наступне.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166-168).
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що  у даній справі спір про припинення права власності ТДВ «ВБМО «Одесбуд»  на розміщене на спірній земельній ділянці нерухоме майно не розглядається, а звідси питання втручання держави у право власності відповідача не виникало.
Припинення права користування спірною земельною ділянкою не тягне за собою припинення права власності відповідача на розміщене на спірній земельній ділянці нерухоме майно.
Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, а доводи відповідачів безпідставними, в частині неможливості застосування в даному випадку строку позовної давності до правовідносин, з огляду на наступне.
Так, за положеннями ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Богдель проти Литви», якщо справа стосувалася держави, то позовна давність починалася із дня, коли відповідний орган "здобув достатні докази для того, щоб довести, що публічний інтерес було порушено".
17 жовтня 2018 року Велика Палата Верховного суду у справі №362/44/17 навела правовий висновок щодо застосування строків позовної давності для прокурора: якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У той же час, позовна давність починає обчислюватися з  дня,  коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2)  прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.
З огляду на те, що позов подається прокурором самостійно за відсутності органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, таким чином набуваючи статус позивача, з огляду на наведену судову практику Великої палати Верховного суду, початок відліку позовної давності для прокурора у даній справі починається з часу, коли прокурор довідався про порушення інтересів при передачі спірної земельної ділянки в оренду та про осіб, що його порушила.
Так, Малиновська окружна прокуратура міста Одеси дізналась про наявні порушення інтересів територіальної громади міста Одеси при передачі спірної земельної ділянки у позаконкурентний спосіб усупереч вимогам законодавства за наслідками опрацювання документів, надісланих на адресу прокуратури Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 06.06.2022 №01-15/108п, які отримано прокуратурою 14.06.2022  (вхідний штамп прокуратури №3765-22 т.1 а.с.134, 135). Саме з цього моменту відліковується строк позовної давності для прокурора. З позовом до суду прокурор звернувся в березні 2022 року, тобто в межах 3-річного строку позовної давності.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог Заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави до Одеської міської ради та Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» про визнання незаконним та скасуван6ня рішення, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки.
Згідно з ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Таким чином, доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
За таких обставин, апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" та Одеської міської ради задоволенню не підлягають, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.  129,  269,  275,  276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД" та Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 по справі №916/2319/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими статтями 286-289 ГПК України.
У зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Ярош А.І. у відпустці з 18.05.2023 по 19.05.20203 повний текст постанови складено та підписано 22.05.2023 року.

Головуючий суддя:                                                                                                        Н.М. Принцевська

Судді:                                                                                                                                                     Г.І. Діброва
                                                                                                                                                                                
                                                                                          А.І. Ярош