Ухвала
Іменем України 
10 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 470/27/21, 470/490/21
провадження № 51-2154 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення,
встановив:
 
За вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 листопада  2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 156, частиною 1 статті 126 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням положень статей 70, 72 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 листопада  2021 року в частині засудження ОСОБА_4 за частиною 1 статті 126 КК скасовано. Кримінальне провадження в цій частині закрито та звільнено ОСОБА_4                   від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 126 КК на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 162, частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 129, статтею 386 КК із застосуванням положень статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 березня 2023 року вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4  залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 убачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК. 
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 листопада  2021 року та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року щодо нього, постановленими у справі № 470/27/21, а також з вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 березня 2023 року щодо нього, постановленими у справі № 470/490/21, та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 березня 2023 року.
Отже, ОСОБА_4 не визначився з предметом оскарження, оскільки не погоджується з судовими рішеннями постановленими в різних кримінальних провадженнях. 
 
Тобто, касаційна скарга подається на судові рішення постановлені в межах одного кримінального провадження, а не на рішення постановлені в різних кримінальних проваджень, навіть у щодо однієї особи, як вважає засуджений.
 
При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що відповідно до інформації, наданої Березнегуватським районним судом Миколаївської області, 22 березня          2023 року апеляційним судом не було постановлено рішень щодо ОСОБА_4 у справах № 470/27/21 та 470/490/21.
 
Також, засуджений не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
-         істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
-         неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
-         невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить під сумнів докази та  фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку, а касаційний суд не досліджує докази, які засуджений вважає сумнівними.
При цьому, засуджений у своїй касаційній скарзі вказує на упередженість розгляду судами кримінального провадження, що також не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
 
Крім того, у відповідності до  статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 
-  залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Проте, у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказані судові рішення та постановити справедливе та обґрунтоване рішення. Однак, такі вимоги викладено не у відповідності до положень статті 436 КПК. При цьому, як вже зазначалося, засуджений не визначився з предметом оскарження у своїй касаційній скарзі.
Водночас, звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею  427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд    
 
       постановив:

 
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
         Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                   ОСОБА_3