Справа № 309/4825/22

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С, розглянув  у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/27/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шнягіна О. Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий інженером ГРЗО АТ «Миколаївобленерго», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн 20 коп судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 140775 від 22.10.2022 та постанови суду від 29.11.2022 вбачається, що 21.10.2022 о 15 год 40 хв прикордонним нарядом «Група реагування» в межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 200 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_3 , які в умовах воєнного стану здійснили спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України) у складі групи осіб, чим порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України».
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Шнягін О. Г. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 29.11.2022 щодо ОСОБА_1  скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, тобто ОСОБА_1 незаконно визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності. Вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами 
-2-

пропуску, що є підставою для закриття адміністративного провадження. Під час затримання та складання протоколу відносно ОСОБА_1 наявні суттєві процесуальні порушення, а саме порушено право особи на надання правової допомоги. Також вважає, що судом першої інстанції неналежним чином виконано обов`язки щодо зібрання та вивчення доказів по даній справі, при розгляді справи, знехтувано процесуальними обов`язками, що призвело до обмеження ОСОБА_1 в наданні пояснень по справі, неналежним чином повідомлено про дату судового засідання по справі, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про відповідні судові засідання, а також оскаржувану постанову винесено з довільним трактуванням положень чинного законодавства, а саме ототожнюється спроба незаконного перетину кордону та порушення мобілізаційного законодавства. Захисник зазначає, що при призначенні стягнення судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення та те, що жодна майнова шкода останнім не заподіяна, тобто не враховано жодну із пом`якшуючих обставин. У зв`язку з наведеним, на думку сторони захисту, у зв`язку з суттєвими порушеннями процесуального права – унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
       Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Шнягін О. Г. на розгляд справи щодо  ОСОБА_1  не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Шнягіна О. Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
       Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката Шнягіна О. Г. задоволенню не підлягає з таких підстав.
       Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й дослідженими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Згідно з даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 140775 від 22.10.2022 стверджується, що 21.10.2022 о 15 год 40 хв прикордонним нарядом «Група реагування» в межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області, на напрямку 200 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_3 , які в умовах воєнного стану здійснили спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України, що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України) у складі групи осіб, чим порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 140775 від 22.10.2022 (а.с. 1); протоколом особистого огляду ОСОБА_1 огляду речей та вилучення речей і документів від 21.10.2022, проведеного уповноваженою особою ОСОБА_4 у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Під час огляду виявлено: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області від 06.08.2008 та мобільний телефон марки «ZTI Blade 20 Smart +» (а. с.2); протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 21.10.2022, складеного помічником начальника відділу начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) – ОСОБА_4 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 21.10.2022 о 15 год 40 хв на строк 03 (три) 

-4-

доби для з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, послуг захисника не потребує, буде захищати себе особисто, від повідомлення близьким родичам відмовився. Затриманого ОСОБА_1 поміщено в СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звільнено із місця затримання о 14 год 45 хв 24.10.2022 після з`ясування обставин правопорушення (а.с. 3); поясненнями ОСОБА_1 та помічника начальника відділу начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » – ОСОБА_4 (а.с.4-5). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 21.10.2022 о 15 год 40 хв, спільно з громадянином України ОСОБА_3 , які в умовах воєнного стану, здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України в напрямку 200 прикордонного знакув межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області, внаслідок чого  ОСОБА_1  був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування», що виразилось у вчиненні активних дій спрямованих ним на порушення встановленого порядку та правил перетинання державного кордону України в Румунію поза межами встановлених шляхів сполучення без проходження прикордонного контролю (особа призовного віку, не маючи документів на право перетинання державного кордону передбачених п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України) у складі групи осіб.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що помічник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенант ОСОБА_5 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався захисник-адвокат Шнягін О. Г.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що помічник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) з адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенант ОСОБА_5 діяв у межах наданих йому повноважень.

-5-

Твердження захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє точне зазначення місця в якому було затримано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а зазначено тільки те, що дані особи рухалися в сторону НОМЕР_2 прикордонного загону, наміру перетинати кордон не мав, так як він направлявся до населеного пункту Вишково, який є територією України, апеляційний суд не визнає доцільними з огляду на те, що наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, та скоєння ним адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП за вказаних у протоколі обставин.
Зі змісту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Шнягін О. Г., не заперечують факт перебування ОСОБА_1 21.10.2022 о 15 год 40 хв, у межах контрольованого прикордонного району території Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 200 прикордонного знаку; у своїх поясненнях ОСОБА_1 , не зміг вказати до якого конкретно населеного пункту він прямує, не аргументував мету свого візиту та не навів жодних пояснень щодо законності підстав його перебування у зазначеному місці.
Також, не знайшли свого підтвердження твердження адвоката Шнягіна О. Г. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо порушення представниками прикордонної служби вимог ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки не забезпечили отримання ОСОБА_1 належної правової допомоги при затриманні ОСОБА_1 , оскільки, як було встановлено апеляційним судом зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 володіє українською мовою; послуг перекладача не потребує; бажає давати пояснення українською мовою. При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, а також зроблено відмітку про те, що ОСОБА_1 послуг захисника не потребує, однак від підпису в протоколі відмовився в присутності двох свідків.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при розгляді справи, знехтувано процесуальними обов`язками, що призвело до обмеження  ОСОБА_1  в наданні пояснень по справі, неналежним чином не повідомлено про дату судового засідання по справі, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів про належне повідомлення  ОСОБА_1  про відповідні судові засідання, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
При оцінці доводів захисника у цій частині, апеляційний суд бере до уваги, зокрема те, що ОСОБА_1 та його захисник були достатньо проінформовані, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 від 21.10.2022, при цьому, йому та його захиснику також було відомо, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Хустському районному суді Закарпатської області, про що свідчить подана заява адвокатом Шнягіним О. Г. від 04.11.2022 про ознайомлення з матеріалами справи, тому доводи у цій частині не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених вище доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не вплинула на доведеність його вини у вчиненні правопорушення та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
Оцінюючи вказані твердження на предмет достовірності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. Так, у матеріалах справи немає відомостей про те, що 
-6-

ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонників щодо нього, або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що у ньому зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості і будь-яких фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам цієї норми права не встановлено.
Тому, апеляційний суд також вважає, що як працівниками прикордонної служби, так і судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого постановив незаконне рішення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник-адвокат Шнягін О. Г. не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Твердження захисника Шнягіна О. Г. про те, що ОСОБА_1 не мав наміру незаконно перетинати кордон, винуватим себе не вважає, умислу на перетин державного кордону не мав, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.
Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
Разом з тим, визнаються обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.
Санкція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.
Згідно ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
-7-

Зі змісту постанови місцевого суду вбачається, що в ній відсутні обґрунтування та мотиви обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.
Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.
Суддя при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 13600 грн, зазначив, що враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, наявність обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Утім суддя не визначив, що враховується при накладені на ОСОБА_1 саме такого адміністративного стягнення, які відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, свідчать про накладення нього стягнення саме в такому розмірі, що є явно несправедливим через суворість.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, апеляційний суд при накладенні стягнення враховує, крім характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, та наявність обставини, що обтяжують відповідальність.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що розмір адміністративного штрафу згідно вимог КУпАП визначається у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, а саме у розмірі неоподаткованих мінімумів доходів громадян зазначених в санкції статті за якою особа притягується до адміністративної відповідальності.
При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян — грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року, що у 2022 році неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив саме 17 гривень. 
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що на ОСОБА_1 судом необґрунтовано накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в твердій грошовій сумі, а саме 13600 грн. 
За таких обставин постанова судді підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника- адвоката Шнягіна О. Г. задоволенню частково, у зв`язку необхідністю застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, що буде ефективним та достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами. 

-8-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шнягіна О. Г. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022 щодо ОСОБА_7 , в частині накладення адміністративного стягнення змінити.
Накласти на ОСОБА_7 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмір 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
В решті постанову суду Хустського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя