ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року	Львів	Справа № 260/5297/21 пров. № А/857/3855/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
           з участю секретаря судового засідання     Ханащак С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 260/5297/21   (головуючий суддя Гаврилко С.Є., час ухвалення: 11 год. 00 хв., м. Ужгород, повне судове рішення складене 17 листопада 2022 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,  -

В С Т А Н О В И В :

           11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ) в Закарпатській області, в якому просив: 
          а) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо розрахунку його пенсії протиправними; 
          б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести  позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з 11.09.2020 року з врахуванням страхового стажу та заробітної плати за серпень 2020 року та із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки з урахуванням раніше виплачених сум пенсії; 
          в) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на його користь судові витрати. 
          Рішенням від 15 листопада 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю. 
          Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає висновки суду безпідставними, що призвело до ухвалення незаконного рішення.  
          В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України на підставі наданих відповідачем розрахунків, які не містять належних атрибутів відповідно до Положення про Реєстр застрахованих осіб, а саме: індексного номера документа, фіксації дати та часу його формування; обов`язкові атрибути –перевірочні коди (цифровий та QR). 
          При цьому суд не надав належної оцінки наявним у справі даним про його (позивача) трудовий та страховий стаж за серпень 2020 року, а саме: довідки з Реєстру застрахованих осіб про трудовий та страховий стаж за № НОМЕР_1 , сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду  України 16.12.2021 о 22:01, у якій зазначено: 321 день за серпень 2020 року. 
          Таким чином, суд дійшов висновку, який суперечить фактичним обставинам справи. 
          Окрім того, до вересня 2020 року він отримував пенсію за нормами Закону № 2262-XII, а тому при призначенні пенсії за вказаним Законом показник середньої заробітної плати не застосовувався. Тобто, у вересні 2020 року він вперше звернувся з заявою про призначення  пенсії за віком, а тому при обчисленні пенсії відповідно до Закону № 1058-IV слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.  
          З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
          ГУ ПФУ в Закарпатській області правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
 У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.  
          Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 з 01 квітня 2002 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
          Згідно атестату про зняття з обліку від 16 вересня 2020 року № 326 з 01 жовтня 2020 року в ГУ ПФУ в Закарпатській області була припинена виплата пенсії за вислугу років у зв`язку з переводом на пенсію за віком згідно Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV .
          З 11 вересня 2020 року на підставі особистої заяви від 11 вересня 2020 року та додатково наданих документів ОСОБА_1 призначена пенсія за віком згідно Закону № 1058-ІV, виходячи зі стажу - 44 роки 02 місяців 18 днів, який зарахований до 31 липня 2020 року та застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в України за 2007  у розмірі 3764,40 грн.
          Позивач зазначає, що у липні 2021 року дізнався, що при обчислені розміру його пенсії ГУ ПФУ в Закарпатській області припустилося порушення норм Закону № 1058-ІV, встановивши невірний розмір його пенсії.
          У зв`язку із чим, 01 вересня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, в якій вказав, що при призначенні йому пенсії 11 вересня 2020 року не враховані дані серпня 2020 року, а тому просив донарахувати відповідні суми  (а.с. 5).
          Згідно листа-відповіді ГУ ПФУ в Закарпатській області від 08 вересня 2021 року  № 4675-4641/Д-0700-21 зазначило, що в даних персоніфікованого обліку Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача була відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за серпень 2020 року, а тому зарахувати цей місяць не було можливості (а.с. 6, 7).
           07 вересня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив пояснити, на якій підставі при визначенні заробітної плати для обчислення його пенсії відповідно до статті 40  Закону № 1058-ІV розмір середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, встановлено в розмірі 5426,60 грн (а.с. 8).
          Також, 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив при розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення його пенсії відповідно до статті 40 частини 2 Закону № 1058-ІV середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсій, встановити відповідно до офіційних статистичних даних ПФУ, а саме рівним 7763,17 грн. При цьому просив врахувати, що у вересні 2020 року він звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, а не про перерахунок  (а.с. 9).
          Згідно листа-відповіді на вказані заяви позивача, ГУ ПФУ в Закарпатській області від 24 вересня 2021 року № 4903-4761/Д-0700-21 зазначило, що на момент подання заяви (11 вересня 2020 року) позивач перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років згідно норм Закону № 2262-ХІІ, а тому при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні - 3764,40 грн.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року № 127 ,,Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” передбачено, що з 01 березня 2021 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до статті 42 частини 2 Закону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 ,,Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” проводиться перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 (4888,83 х 1,11=5426,60) (а.с. 10, 11).
          Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до даних персоніфікованого обліку Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 сплачував страхові внески у період з 01 липня 2000 року по 31 липня 2020 року, при цьому дані про сплату страхових внесків за серпень 2020 року відсутні (а.с. 155-160).
          За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність  підстав для зарахування до страхового стажу та заробітної плати позивачу за серпень 2020 року, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
          Окрім того, на думку суду першої інстанції, враховуючи правила статті 45 частини 3 Закону № 1058-ІV та постанови Кабінету Міністрів України ,,Про підвищення рівня соціального захисту населення” від 3 квітня 2012 року № 327, Головним управлінням правомірно застосована середня заробітна плата у середньому на одну застраховану особу в цілому про Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, оскільки первинне призначення пенсії позивачу відбулося у 2002 році.
          Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, суд першої інстанції дійшов переконання, що він вже використав право на призначення одного із видів довічної пенсії. 
          Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 2  статті 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон №2262-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV  ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-ІV), в редакціях, чинних на момент подання заяв про призначення пенсії.
          Відповідно до   статті 1-1 Закону №2262-ХІІ  законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього Закону, Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
          Згідно статті 7  Закону №2262-ХІІ  військовослужбовцям, особам начальницького і рядового    складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, які    одночасно    мають право на різні державні пенсії, призначається одна    пенсія    за    їх вибором.
          За приписами ст.12 Закону №2262-ХІІ право на пенсію за вислугою строків служби мають: а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше; б) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугою строків служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.
          Згідно  ст. 26 Закону №1058-ІV  особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
          Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV    пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
          За приписами ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV  переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій  статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.          
Частиною третьою  статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.
          Законом №2262-ХІІ  передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується.
          Грошове забезпечення визначається уповноваженим структурним підрозділом силового відомства відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 ,,Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, а 01 березня 2018 року - постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 ,,Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”  
          Оскільки позивач до вересня 2020 року отримував пенсію за нормами  Закону №2262-ХІІ  , показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього  Закону.
          Тому в 2020 році при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до  Закону №1058-ІV  слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії.
          Враховуючи встановлені обставини справи та норми законів, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком, виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії.
          Отже,    пенсійний орган неправомірно при переведенні з одного виду пенсії на інший застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що призвело до порушення законних прав позивача на отримання пенсії в належному розмірі.
          Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 263/3478/17.
          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 3 квітня 2012 року ,,Про підвищення рівня соціального захисту населення”, абзацом другим пункту 1 якої встановлено, що пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.
          Однак, при цьому суд першої інстанції не звернув належної уваги, що вказані приписи постанови КМУ стосуються виключно осіб із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей.
          Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 з 01 квітня 2002 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, призначення якої регламентоване у статті 12 цього Закону, якою закріплене право на пенсію за вислугою строків служби осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом. 
          Таким чином, на час призначення пенсії за Закону № 2262-ХІІ (квітень 2002 року) ОСОБА_1 не належав до військовослужбовців строкової служби, а тому положення постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 3 квітня 2012 року до спірних правовідносин не застосовуються. 
          Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1).
          Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2).
          На час звернення позивача до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії (07 вересня 2021 року) в даних персоніфікованого обліку Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо позивача була наявна інформація щодо сплати страхових внесків за серпень 2020 року, а тому відповідач зобов`язаний зарахувати цей місяць до страхового стажу та врахувати при визначенні розміру пенсії за віком. 
          Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги,  не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
          Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до ч.1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо відсутності  правових підстав для задоволення позову, а тому вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.  
          Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Таким чином, колегія суддів визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при поданні позову та при поданні апеляційної скарги, загальна сума якого становить 2250,00 грн.
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-     

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 260/5297/21   – скасувати та ухвалити постанову, якою позов задовольнити.
          Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 .
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 11 вересня 2020 року з врахуванням страхового стажу та заробітної плати за серпень 2020 року та із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
          Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2250,00 грн.
          Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 11.05.2023.