Дата документу 05.04.2023 Справа № 335/3165/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/3165/21                       Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/591/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної Громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем, 
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, до Територіальної Громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем.
В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . 
Після померлого ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_2 та внески в АКБ «Індустріалбанк», АТ КБ «Приватбанк», «Ощадбанк». 
12 лютого 2021 року вона подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . 
Постановою приватного нотаріуса №253/02-31 від 09 березня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на двокімнатну квартиру, земельну ділянку та банківські рахунки, оскільки вона, як спадкоємець четвертої черги, згідно з ст.1264 ЦК України, повинна підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
Вона та її чоловік ОСОБА_4 проживали разом з померлим ОСОБА_3 за місцем їх проживання в АДРЕСА_3 , з літа 2014 року і по день його смерті. 
Вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, в них був спільний сімейний бюджет. Померлий вважав своєю сім`єю тільки їх. 
Померлий ОСОБА_3 своїх дітей не мав, а тому її та ОСОБА_4 сприймав як своїх дітей, а її дітей сприймав як своїх онуків. 
Її чоловік був знайомий з померлим з 1987 року, вони разом займалися дайвінгом. 30 червня 2014 року чоловік позивачки став власником земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Висотник» і їх відносини із покійним стали сімейними. 
З 2017 року ОСОБА_3 став хворіти, у зв`язку з цим вони зверталися до лікарів. Тільки вони забезпечували його ліками, матеріальною та моральною підтримкою. Після того, як помер ОСОБА_3 у віці 86 років, вона та члени її сім`ї займалися похованням, несли витрати на поховання, поминальні обіди та інші витрати. Їй не відомо про існування у ОСОБА_3 інших спадкоємців.
Посилаючись на стст.1217, 1218, 1220, 1221, 1264 ЦК України, позивач просила встановити факт того, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 з червня 2014 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати її спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_3 .
У листопаді 2021 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_2 звернулася до суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною. 
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . 
Вона з ОСОБА_3 проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з січня 2015 року у належній останньому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, разом ходили до магазину купували продукти, в аптеці купували ліки, разом святкували свята, дні народження. 
Оскільки останні роки перед смертю ОСОБА_3 дуже хворів, основна частина коштів уходила на його лікування. 
Вона піклувалася про нього, возила до лікарів, виводила на вулицю. Факт спільного проживання підтверджується декларацією №0001- ХХ69-К500 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладену ОСОБА_3 22.04.2019, де в графі 1.12. зазначена довірена особа для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом - ОСОБА_2 . 
У зв`язку з тим, що вона з ОСОБА_3 більше п`яти років, а саме: з січня 2015 року мешкали однією сім`єю, вона, відповідно до ст. 1264 ЦК України, відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом. Інших спадкоємців він не має. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бахматської Т.М., де була відкрита спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Але у зв`язку з тим, що вони були зареєстровані за різними адресами, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку.
Тому, посилаючись на ст.1264 ЦК України, просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю її з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з січня 2015 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і ухвалити нове рішення в цій частині задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 повністю. Рішення суду в частині відмовив задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 залишити без змін.
ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту їх проживання із спадкодавцем однією сім`єю та не доведено їх спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків протягом не менше 5 років до відкриття спадщини, тому в суду відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Відсутність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю унеможливлює визнання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкоємцями четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки ці вимоги є похідними від вимог про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . Як зазначено у свідоцтві про смерть, місцем смерті є Вознесенівський район м.Запоріжжя.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_6 .
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 належить земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_2 .
На підтвердження того, що ОСОБА_1 проживала разом із померлим ОСОБА_3 однією родиною з червня 2016 року, надано наступні докази:
Відповідно до довідки від 17.03.2021 виданої головою правління с/т «Висотник», ОСОБА_3 був членом садівничого товариства «Висотник» та власником земельної ділянки № НОМЕР_3 з 1988 року по день смерті, жив однією сім`єю із ОСОБА_1 .
Свідоцтво № НОМЕР_4 від 09.09.2020 про поховання ОСОБА_3 на кладовищі Капустяноє.
Рахунки-фактуру №Ц-00004398 та №Ц-00004376 від 08.09.2020 про те, що ОСОБА_1 сплатила СКП «Запорізька ритуальна служба» за поховання ОСОБА_3 10675,76 грн.
Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» №0668/01-08 від 22.03.2021 ОСОБА_3 мешкав за адресою АДРЕСА_1 . 28.08.2020 звертався за медичною допомогою та був оглянутий вдома сімейним лікарем ОСОБА_7 .
Зі спадкової справи №№32/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що 12 лютого 2021 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 
22 лютого 2021 до приватного нотаріуса Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 .
Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-07/3/2620 від 17.02.2021 за адресою АДРЕСА_1 . був зареєстрований ОСОБА_3 , в період з 25.02.1966 по 02.11.2020 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Разом з ним зареєстровані особи на день смерті відсутні.
Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 22.02.2021 на ім`я померлого ОСОБА_3 відкриті п`ять рахунків, на яких знаходяться грошові кошти на загальну суму 275372,83 грн.
Відповідно до листа АКБ «Індустріалбанк» №18.05.03-07 239 БГ від 15.03.2021 на ім`я ОСОБА_3 у банку відкрито поточний рахунок із залишком коштів в розмірі 7729,31 грн. та депозитний рахунок, на якому залишок 200000,00 грн.
Постановою приватного нотаріуса Бахматської Т.М. №253/02-31 від 09.03.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 через те, що відсутній документ, який би підтверджував факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем.
На підтвердження того, що ОСОБА_2 проживала разом із померлим ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік з дружиною з червня 2016 року, суду надані наступні докази:
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» 19.04.2019 ОСОБА_3 перерахував 10000,00 грн.
Відповідно до виписки із медичної карти хворої №8566 ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 була прооперована 15.05.2019 у КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» та знаходилася на стаціонар з 13.05.2019 по 23.05.2019.
Відповідно до висновку МСЕК про настання інвалідності від 09.11.2017, ОСОБА_9 могла бути визнана інвалідом до 18 років.
Відповідно до довідки ЛКК №3083 від 15.11.2021 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує довгострокового медичного лікування.
Як убачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , серія НОМЕР_6 ОСОБА_8 було призначено пенсію у 2019 році у зв`язку з втратою годувальника.
Як убачається з Декларації №0001-ХХ69-К500 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладену ОСОБА_3 22.04.2019, в графі 1.12. зазначена ОСОБА_2 , як довірена особа для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом.
Листом Національної поліції Солоковій Г.О. повідомлено, що її заява не внесена до ЄРДР через те, що спір є цивільно-правовим.
Суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.
Так, положеннями статті 1264 ЦК України визначено, що четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини.
В силу приписів ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.        
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини» (постанова Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, провадження №61-43735св18)
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження того, що ОСОБА_3 проживав однією родиною із ОСОБА_1 як донька з батьком, або як племінниця з дядьком, нею було заявлено про допит чотирьох свідків, які в судовому засіданні пояснили те, що з 2016 року ОСОБА_3 взимку постійно проживав у квартирі ОСОБА_1 , а в літній період мешкав разом із родиною ОСОБА_10 на дачі, а також надано письмові докази – рахунки про сплату послуг на поховання ОСОБА_3 , довідку голови правління с/т «Висотник» про те, що ОСОБА_3 був членом садівничого товариства та жив однією сім`єю із ОСОБА_1 , довідку лікаря від 17.03.2021 про те, що ОСОБА_3 , який мешкав за адресою АДРЕСА_1 , 28.08.2020 звертався за медичною допомогою та був оглянутий вдома сімейним лікарем ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що довідка лікаря від 17.03.2021 спростовує доводи позову ОСОБА_1 стосовно того, що ОСОБА_3 проживав поза межами своєї квартири із родиною ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв довідку голови правління с/т «Висотник», як підтвердження того, що ОСОБА_3 жив однією сім`єю із ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст довідки голови правління с/т «Висотник» в тій частині, що ОСОБА_3 жив однією сім`єю із ОСОБА_1 , у відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України є недопустимим доказом, оскільки ці обставини справи, а саме підтвердження проживання однією сім`єю, не можуть бути підтверджені такою довідкою голови правління.
На перевірку доводів ОСОБА_2 судом першої інстанції були дослідженні надані нею докази, а саме: пояснення чотирьох свідків, що з 2015 року ОСОБА_2 проживала однією родиною як чоловік і дружина із ОСОБА_3 в його квартирі, та письмові докази, а саме: виписку з рахунку про перерахування ОСОБА_3 10000,00 грн. ОСОБА_2 , декларацію про вибір лікаря, укладену 22.04.2019 ОСОБА_3 , із зазначенням ОСОБА_2 як довіреної особи, листа поліції.
Надана ОСОБА_2 виписка із медичної карти із зазначенням її місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , спростовує її доводи про те, що вона постійно мешкала із ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .
Висновок МСЕК про настання інвалідності від 09.11.2017 про те, що сестра покійного чоловіка ОСОБА_9 могла бути визнана інвалідом до 18 років, жодним чином не дає підстави вважати, що ОСОБА_2 не могла мешкати за місцем своєї реєстрації і не підтверджує, що вона проживала однією родиною із покійним.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачами не доведено належними, допустимими, достовірними доказами, що вони більше п`яти років до часу відкриття спадщини проживали однією сім`єю із спадкодавцем. Ними не доведено, що вони вели з ОСОБА_3 спільне господарство, несли з ним спільні витрати, у них був спільний бюджет, що вони спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, в його ремонті, надавали взаємну допомогу одне одному, у них склався порядок користування житловим приміщенням.
Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні сімейного законодавства.
За своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Головними ознаками сімейних відносин є наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.
Доказами на підтвердження факту ведення спільного господарства можуть бути квитанції оплати продуктів, житлово-комунальних послуг, мобільного рахунку, купівля майна, товарів для спільного користування, спільного бюджету з підписами, переписками, планами на придбання певних товарів, інші витрати на забезпечення життєдіяльності сім`ї тощо.
ОСОБА_1 не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту її проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю та не доведено їх спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків протягом не менше 5 років до відкриття спадщини, тому в суду відсутні підстави для визнання такого факту доведеним.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що показання свідків, які добуті в судовому засіданні, як з боку позивачки ОСОБА_1 , так і з боку ОСОБА_2 , не підтвердили факт проживання однією сім`єю (спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних сімейних прав та обов`язків) протягом не менше 5 років до відкриття спадщини та не є визначальними у вирішенні цього питання.
Доказами, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог, є пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Суд обґрунтовано дійшов висновку, що пояснення зазначених свідків спростовуються іншими доказами по справі, які надані самою ж позивачкою, а саме довідкою лікаря від 17.03.2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_15 звергався за медичною допомогою та був оглянутий сімейним лікарем вдома. Тобто не мешкав за адресою проживання ОСОБА_1 , як вона намагалася довести.
Посилання позивача на ту обставину, що в її розпорядженні знаходяться особисті документи ОСОБА_3 та його родини лише підтверджує той факт, що ОСОБА_1 , мала доступ до квартири.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (ВС 16.01.2019 №343/1821/16-ц, 22.08.2018 №644/6274/16-ц, 12.12.2019 №466/3769/16, 24.06.2021 №694/646/20, 13.07.2021 №522/10375/19).
Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачами не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту їх проживання із спадкодавцем однією сім`єю та не доведено їх спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків протягом не менше 5 років до відкриття спадщини, тому в суду відсутні підстави для визнання такого факту доведеним.
Відсутність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю унеможливлює визнання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкоємцями четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки ці вимоги є похідними від вимог про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем.
З огляду на наведене колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.
Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права. 
Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді: