ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4624/23 Справа № 204/5173/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 травня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа – Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович про скасування речових прав на нерухоме майно,
-за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
25.07.2022 року позивач звернувся до суду з зазначений позовом, в якому просив скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за АТ КБ «приватбанк» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений 01.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М. на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Припинити речові права на вказану квартиру за АТ КБ «Приватбанком», з поновленням речового права (права власності) за ОСОБА_1 на : квартиру АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 рокупозов задоволено частково.
Скасовано державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1107447312101, за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі договору іпотеки від 28 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1399, проведену 01 грудня 2016 року на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 32751708, номер запису про право власності – 17846852.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
       
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       28.03.2023 року від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська області від 28 лютого 2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 28 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та «Приватбанком» було укладено Договір іпотеки № DNU0GK00000971, посвідчений приватним нотаріусом Михайленко В.Г., з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № DNU0GK00000971 від 28 грудня 2006 року, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю 3-х кімнатну квартиру, що розташована у АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року.
Відповідно до положень іпотечного договору та статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» банк обрав позасудовий порядок врегулювання спору. 
Підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на іпотечне майно є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок відшкодування основного зобов`язання.
Прострочена заборгованість наявна. Банк звертався до боржника з вимогою щодо погашення заборгованості та попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Мораторій на вказану квартиру не розповсюджується. Відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті» майно не може бути примусово стягнуто (без згоди власника). 
Враховуючи, що Позивач надав згоду іпотекодержателю на перехід права власності (п.27 Договору іпотеки), то Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосування для цих правовідносин. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від адвоката Шестірікова А.В., що є представником позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, з посиланням на судову практику, ставиться питання про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишення без змін.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Представник позивача, адвокат Шетиріков А.В. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, пояснив, що свою позицію він виклав у відзиві на апеляційну скаргу. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.174-179), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
28 грудня 2006 року між ОСОБА_1 як іпотекодавцем та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» як іпотекодержателем було укладено Договір іпотеки № DNU0GK00000971, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1399 (а.с. 134-137), відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № DNU0GK00000971 від 28 грудня 2006 року іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: 3-кімнатну квартиру загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 43,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1392 (а.с. 23-24).
Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16039707 від 24 вересня 2007 року (а.с. 26).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (а.с. 27-29), вбачається, що 01 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталієм Миколайовичем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1107447312101), було зареєстровано за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ - 14360570), номер запису про право власності - 17846852. При цьому, підставою для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» зазначено договір іпотеки від 28 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленко В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1399. 

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що пункт 27 Договору іпотеки № DNU0GK00000971від 28 грудня 2006 року містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Цим пунктом сторони договору погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця; продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.
У пункті 6 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1303, обумовлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом надіслання повідомлення іподекодавцям про це, одним із наступних способів задоволення своїх вимог, про що іпотекодержатель сповіщає іпотекодавців у цьому повідомленні: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавців, при чому відправлення іпотекодавцями зазначеного у цьому пункті повідомлення є свідченням про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, якщо звернення стягнення здійснюється цим способом задоволення вимог, цей договір з повідомленням іпотекодавцям є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем; або продажу предмету іпотеки від свого імені будь - якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому законом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу, для чого іпотекодавці надають іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити для цього всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в т.ч. отримати витяг Державного реєстру прав власності на нерухоме майно на предмет іпотеки.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 вищевказаного Закону державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У пункті 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), що була чинна на момент реєстрації за Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки, тобто станом на 01 грудня 2016 року, визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Згідно з пунктом 61 вищевказаного Порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються : 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця ; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

На нотаріуса як на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» для державної реєстрації за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 подавав державному реєстратору копію письмової вимоги до ОСОБА_1 про усунення порушень, а також документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_1 як іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги іпотекодержателя.
Таким чином Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» для державної реєстрації за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 не подавались державному реєстратору копія письмової вимоги до ОСОБА_1 про усунення порушень, а також документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_1 письмової вимоги іпотекодержателя, що свідчить про відсутність у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. передбачених законом підстав для державної реєстрації за Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки.
При цьому, відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів на підтвердження того, що позивачем було отримано від відповідача письмову вимоги про усунення порушень.

Таким чином, судом першої інстанції були встановлені порушення процедури, за якою требо було здійснити перехід права власності на іпотечне майно з іпотекодавця на іпотекодержателя. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо порушення зазначеної процедури, а отже й не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII.
Враховуючи характер правовідносин (а вони договірні) та відсутність примусового стягнення майна (без згоди власника, що є обов`язковою підставою для застосування мораторію), посилання суду першої інстанції на положення цього Закону є зайвим, а тому рішення в цієї частині підлягає зміні. 

       Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та в основному правильно застосовано норми матеріального права.
       Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині що описана вище.

       Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
       Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, як підставу для задоволення позовних вимог.
В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
       Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 02 травня 2023 року.

               
       Судді: