ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 р. 	Справа № 520/19749/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Євсєєвої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2022, суддя Севастьяненко К.О.,  повний текст складено 27.07.2022, по справі № 520/19749/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Головного управління ДПС у Харківській області                   
          про скасування рішення і вимоги,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/20374/2416 від 29.09.2021 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 853,34 грн. за період з 21.05.2014 до 17.06.2016, штрафу у розмірі 17188,48 грн. за період з 21.01.2015 по 22.02.2021 р. та нарахування пені у розмірі 39446,88, а всього 57448,70 грн.;
- скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2021 року № Ф-10345-25 щодо сплати ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 23056,00 грн.;
- скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2021 року № Ф-10345-25 щодо сплати ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 75 267,82 грн., з яких: недоїмка - 17 776,12 грн., штраф в розмірі 18 041,85 грн. та пеня у розмірі 39446,88 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 року задоволено позов.
Скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0/20374/2416 від 29.09.2021 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі штрафу в розмірі 853,34 грн. за період з 21.05.2014 до 17.06.2016, штрафу у розмірі 17188,48 грн. за період з 21.01.2015 по 22.02.2021 р. та нарахування пені у розмірі 39446,88, а всього 57448,70 грн.
Скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2021 року № Ф-10345-25 щодо сплати ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 23056.00 грн.
Скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2021 року № Ф-10345-25 щодо сплати ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 75 267,82 грн., з яких: недоїмка - 17 776,12 грн., штраф в розмірі 18 041,85 грн. та пеня у розмірі 39446,88 грн.
Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції відсутності доказів сплати позивачем сум єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності (71010000), та сплати на рахунок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (71040000). За рахунок сум, що надходять від позивача, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення у зв`язку з чим в інтегрованій картці платника у позивача постійно рахується недоїмка.
Позивач не надала відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Позивач заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що з 27.02.2004 по теперішній час ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області як фізична особа–підприємець, на спрощеній системі оподаткування 2 група.
09.09.2021 ГУ ДПС у Харківській області  відносно позивача сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-10345-25 на суму 23 056,12 грн.
29.09.2021 відповідачем прийнято рішення № 0/20374/2416 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 853,34 грн. за період з 21.05.2014 до 17.06.2016, штрафу у розмірі 17 188,48 грн. за період з 21.01.2015 по 22.02.2021 та нарахування пені у розмірі 39 446,88 грн. Всього на суму 57 448,70 грн.
22.11.2021 ГУ ДПС у Харківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10345-25,  згідно якої станом на 31.10.2021 заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 75 264,82 грн (недоїмка -  17 776,12 грн., штраф - 18 041,82 грн., пеня – 39 446,88 грн.).
Не погоджуючись з вимогами та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивача фактично було повторно притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення, оскільки заборгованість з несвоєчасної сплати ЄСВ станом на 31.12.2015 року позивачем фактично погашено 26.12.2018 року, проте контролюючим органом продовжувала нараховуватись заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, на вказану заборгованість нараховувались штрафні санкції та пеня.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом ст. 2Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).
Згідно ч. 5 ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Відповідно до ч. 8 ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Згідно  ч. 10  ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» днем сплати єдиного внеску вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
Відповідно до ч. 11 ст. 9  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Частиною 6 статті ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Частиною 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено розмір штрафних санкцій, які застосовує орган доходів і зборів  до платника єдиного внеску.
Судовим розглядом встановлено, що згідно даних інтегрованої картки платника податків станом на 31.12.2015 року за ОСОБА_1 обліковувався борг зі сплати ЄСВ за ФОП – 18 259,00 грн. та за найманих працівників – 7 973,66 грн., всього 26 233,14 грн. 
06.01.2016 контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10345-25  на загальну суму 26 233,14 грн.
У зв`язку з несплатою позивачем у добровільному порядку зазначеної заборгованості  відповідачем направлено вимогу для примусового стягнення коштів до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова).
26.12.2018 ОСОБА_1 було сплачено на рахунок  ВДВС 28 926,45 грн (26 233,14 грн. боргу та виконавчий збір).
Як встановлено під час судового розгляду справи, зазначені кошти  були перераховані виконавчою службою до стягувача ( ГУ ДПС) лише 17.03.2020 року та за весь цей період часу позивачу продовжували нараховуватися штрафні санкції та пеня.
Представник відповідача в письмових поясненнях, наданих до суду першої інстанції, та  під час апеляційного розгляду справи зазначила, що починаючи з 2013 року по 2021 рік позивачем не здійснено сплату нарахованих сум єдиного внеску у повному обсязі. За рахунок сум, що надходять від позивача, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, тому в інтегрованій  картці платника по єдиному внеску за платежем єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (71040000) «ЄСВ за себе» періодично рахується недоїмка. У зв`язку з тим, що на рахунках єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності (71010000) у позивача відсутня сплата єдиного внеску, в результаті чого в ІКП платника виникла постійна заборгованість.
З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що погашення сум штрафних санкцій та пені у порядку їх календарної черговості з коштів, що надійшли від платника, є законодавчо визначеним обов`язком відповідача як особи, на яку законодавством покладено повноваження здійснення контролю за дотриманням вимог Закону. У разі допущення порушення законодавчо встановлених строків сплати єдиного внеску, до таких осіб застосовуються штрафні санкції та нараховується пеня у порядку та розмірах, визначених Законом.
Разом з тим, судова колегія звертає увагу на наступне.
Як встановлено з матеріалів справи,  оскаржувані вимоги від 09.09.2021 № Ф-10345-25 містять суму недоїмки станом на 31.08.2021;   від  22.11.2021  № Ф-10345-25 - суму недоїмки , штрафу та пені  станом на 31.10.2021;  рішенням про застосування до позивача штрафних санкцій від 29.09.2021 № 0/20374/2416  визначено штраф  за періоди з 21.05.2014 до 17.06.2016, з 21.01.2015 до 22.02.2021, та пеню. 
Отже, з викладених обставин справи вбачається, що фактично відповідачем в оскаржуваних рішеннях нараховано позивачу недоїмку, штраф та пеню, включаючи період, за який позивачем було сплачено заборгованість у примусовому порядку.
Крім того, з 26.12.2018 - часу сплати позивачем заборгованості, визначеної вимогою від 06.01.2016, відповідач продовжував нараховувати ОСОБА_1  штрафи та пені. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що перерахування коштів  з виконавчої служби на рахунок податкового органу  відбулося у березні 2020 року не з вини позивача, що виклює можливість застосування до неї штрафних санкцій та пені за вказаний період.
Таким чином, зарахування коштів, сплачених позивачем згідно вимоги від 06.01.2016, якою було визначено заборгованість  станом на 31.12.2015 року,  в порядку календарної черговості,  в рахунок сплати штрафних санкцій та пені призвело до викривлення суми недоїмки та як наслідок недостовірності сум оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій. 
З огляду на викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності  оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій, у зв`язку з чим останні підлягають скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не знайшли своє обгрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 по справі № 520/19749/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов   	
Постанова складена в повному обсязі  29.05.2023