ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14952/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 №0200761302.
В обґрунтування вимог, позивач наголошував на протиправності оскаржуваного рішення, оскільки, ним самостійно визначено у податковій декларації та сплачено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 563,99 грн та військовий збір у розмірі 46,99 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. позов задоволено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що у декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік та в розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, позивачем самостійно до податкової декларації визначено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 563,99 грн, який 24.04.2019 відповідно до квитанції № 1-11-28К сплачено до бюджету, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник, зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи позивача, за результатами якої складено акт від 31.05.2019 №1967/26- 15-13-02-2397902517. Перевіркою встановлено, що сума податку фізичних осіб, визначена платником такого податку у податковій декларації є меншою ніж визначена за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету на суму 563,99 грн, у зв`язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 №0200761302, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами звітного декларування на 704,99 грн, з яких за основним платежем 563,99 грн та штрафними фінансовими санкціями 141,00 грн.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи.
За результатами перевірки складено акт від 31.05.2019 № 1967/26-15-13-02-2397902517, яким встановлено, що сума податку фізичних осіб, визначена платником такого податку у податковій декларації є меншою ніж визначена за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету на суму 563,99 грн.
На підставі акту перевірки від 31.05.2019 № 1967/26-15-13-02-2397902517 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 № 0200761302, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами звітного декларування на 704,99 грн, з яких за основним платежем 563,99 грн та штрафними фінансовими санкціями 141,00 грн.
Позивач, вважаючи вказане рішення протиправним, звернуся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу (п. 6.1 ст.6).
Згідно з п. 178.2 ст. 178 ПК України доходи громадян, отримано протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. |67 цього Кодексу.
Пунктом 167.1 ст. 167 Кодексу визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Кодексу у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом та має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю за № 747, видане 17.05.1995 рішенням Київської міської КДКА № 2, що підтверджується відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України.
24.04.2019 позивачем до податкового органу подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік (звітну), в якій позивачем в рядку 10 декларації зазначено, що загальна сума доходів, які включаються до загального річного оподаткованого доходу становить 47 809,28 грн.
У рядку 10.1 декларації також зазначено, що дохід, нарахований (виплачений, наданий) у формі заробітної плати, інших накопичувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховані (виплачені, надані) у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами становить 44 676,00 грн у зв`язку з чим в рядку 10.8 декларації зазначено чистий оподатковуваний дохід, отриманий фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність становить 3133,28 грн (рядок 10 - рядок 10.1). 
При цьому, як у колонці 6 рядка 10, так і у колонці 6 рядка 10.8 зазначено суму податку на доходи фізичних осіб, що складає 563,99 грн (додаток ф2).
Водночас, у додатку ф2 до податкової декларації - розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою у розділі V «Розрахунок податкових зобов`язань» зазначено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платниками податку за результатами звітного (податкового) року до графи 6 рядка 10.8 декларації складає 563,99 грн. (рядок 3.1. розрахунку).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції, що у декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік та в розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, позивачем самостійно до податкової декларації визначено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 563,99 грн, який 24.04.2019 відповідно до квитанції № 1-11-28К сплачено до бюджету, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" липня 2022 р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків