ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/321/23 Справа № 707/1117/23 Категорія: ч.2 ст.172-7 КУпАП	Головуючий у І інстанції Суходольський О.М.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року                                                                                       м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 707/1117/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Черкаського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коханія О.В.,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого депутатом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, - 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень; постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 536,80 грн.,-

Як встановлено судом першої інстанції, згідно протоколу №155/2023 від 13.04.2023 року за ч.2 ст.172-7 КУпАП 21.04.2021 ОСОБА_1 , будучи депутатом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів при голосуванні «за» питання «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 » під час засідання 9 сесії Сагунівської сільської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалось його особисто, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 - адвокат Коханій О.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21.04.2023 щодо ОСОБА_1 , а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, оскільки в ньому допущено невідповідності, а саме, на сторінці 4 протоколу №155/2023 від 13.04.2023 вказано: 21.04.2022 на сесії Сагунівської сільської ради прийнято рішення №9-23/VIII; на сторінці 7 вказано: дата вчинення правопорушення є день, коли особа прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто 15.04.2021; на сторінці 8 факт правопорушення підтверджується : протоколом 9 сесії від 21.04.2021. Проте, суд прийшов до висновку, що правопорушення було вчинено 21.04.2021, і це підтверджується копією рішення Сагунівської сільської ради 9 сесії 8 скликання від 21.04.2021 №9-23/VIII, а інші дати на сторінках 4, 7 протоколу про адміністративне правопорушення вказані помилково. Однак, на думку апелянта, вказані невідповідності в протоколі були підставою, відповідно до ст.278 КУпАП, для повернення протоколу на доопрацювання, проте суд цього не зробив, та зазначив, що встановлені недоліки в протоколі про адміністративне правопорушення є формальними.
Вказує, що справи даної категорії судом мають розглядатися за обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Коханія О.В. Зауважив, що матеріали справи надійшли до суду 18.04.2023, а 21.04.2023 відбулося перше судове засідання в якому було прийнято рішення і суд при цьому вказав, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за протоколом спливає 21.04.2023. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Коханій О.В. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, так як він пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувана постанова прийнята 21.04.2023 без участі ОСОБА_1 та його представника, а з повним текстом постанови представник ОСОБА_1 ознайомився 02.05.2023, коли отримав примірник постанови.
Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника - адвоката Коханія О.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовільнити, думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.
З огляду на викладені доводи апелянта - адвоката Коханія О.В. щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає справедливим визнати названі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду поважними, а також вбачає необхідним їх поновити.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251,252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції виконав.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Згідно з протоколом першої сесії 8 скликання Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 20.11.2020 ОСОБА_1 набув повноважень депутата восьмого скликання Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, тому відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: 1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; 2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; 3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.
На депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до статті 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень. Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос. Депутат місцевої ради, який не входить до складу відповідного органу ради, може брати участь у його роботі з правом дорадчого голосу.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради зобов`язаний бути присутнім на пленарних засіданнях ради, засіданнях постійної комісії та інших органів ради, до складу яких він входить. У разі неможливості бути присутнім на засіданні депутат місцевої ради повідомляє про це особу, яка очолює відповідний орган.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення при наявності у нього реального конфлікту інтересів під час голосування голосом «за» питання «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 » під час засідання 9 сесії Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.
Відповідно до пунктів 1,2 та 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 35-1 Закону України Про запобігання корупції у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься до протоколу засідання колегіального органу.
Статтею 59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. 
Якщо не участь осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу. Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.
За таких обставин, законодавцем визначено обов`язок суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі депутатів місцевих рад, повідомляти про наявність у них реального чи потенційного конфлікту інтересів колегіальний орган, в даному випадку відповідну селищну раду, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Приписами ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
При цьому, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
На переконання апеляційного суду ОСОБА_1 безумовно перебував в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки як депутат був наділений відповідними дискреційними повноваженнями на голосування з приводу вказаного питання та при цьому мав приватний інтерес.
Приватний інтерес ОСОБА_1 полягав в отриманні майнової вигоди у вигляді земельної ділянки, та зумовлений особистими інтересами. 
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку з приводу того, що ОСОБА_1 , будучи депутатом сільської ради та, відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього 3акону, порушив вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема: 21.04.2021 на сесії Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області розглядалось питання «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 », при цьому ОСОБА_1 повідомив учасників сесії про наявність у нього реального конфлікту інтересів, проте голосував під час вирішення даного питання «за», що підтверджується рішенням Сагунівської сільської ради Черкаської області від 21.04.2021 № 9-23/VIII «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 », згідно якого розглянувши заяву (вх.46 від 31.03.2021 року) громадянина ОСОБА_1 про передачу земельної ділянки у приватну власність та затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вирішено передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 7124985500:01:001:0442, площею 0,0791 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, із земель житлової та громадської забудови, комунальної власності Сагунівської сільської ради. Рекомендовано ОСОБА_1 забезпечити внесення відомостей про вказану вище земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, всупереч приписам ч. 1 ст. 28 Закону Україну «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», заявивши про конфлікт інтересів, ОСОБА_1 не утримався від голосування та прийняв участь в голосуванні, проголосувавши «за», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, надав правильну оцінку, шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Під час розгляду справи місцевим судом було вжито належних заходів для встановлення фактичних обставин порушення ОСОБА_1 вимог Закону України "Про запобігання корупції" в значенні запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
З урахуванням встановленого, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, а відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, є безпідставними.
Твердження апелянта про те, що районний суд у зв`язку з встановленими невідповідностями в протоколі про адміністративне правопорушення мав би згідно вимог ст.278 КУпАП повернути його на дооформлення, а не сам усувати виявлену невідповідність у протоколі про адміністративне правопорушення, є необгрунтованими, так суд першої інстанції вірно вказав, що правопорушення було вчинено 21.04.2021, оскільки ця дата підтверджується як копією рішення Сагунівської сільської ради 9 сесії 8 скликання від 21.04.2021 № 9-23/VIII, так і іншими матеріалами справи, та визнав встановлені недоліки в протоколі, як зазначені помилково та формальними, та які самі по собі не вказують на необхідність визнання протоколу про адміністративне правопорушенням належним доказом, з чим погоджується і апеляційний суд.
Щодо розгляду судом першої інстанції даної справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, та порушення внаслідок чого його процесуальних прав, зазначаю наступне. 
Так, згідно вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
З матеріалів справи вбачається, що секретар судового засідання суду першої інстанції 19.04.2023 повідомила ОСОБА_1 за його номером телефону: НОМЕР_1 про розгляд справи о 11-00 годині 21.04.2023 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно останнього (а.с. 90).
Апеляційний суд вважає, що право на захист ОСОБА_1 було поновлено судом апеляційної інстанції, оскільки він разом з захисником був присутній під час апеляційного розгляду, апеляційним судом було проведено дослідження доказів у справі, заслухано його пояснення щодо обставин справи, думку його представника - адвоката Коханія О.В., а тому постанова районного суду з підстав, що ОСОБА_1 та його захисник 21.04.2023 не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки їх відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо ОСОБА_1 .
Тому, вважаю, що доводи апелянта про порушення районним судом ст.268 КУпАП, є недоречними, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак самостійно розпорядився своїми процесуальними правами на свій розсуд та не відреагував на повідомлення суду і не з`явився в судове засідання без поважної причини. 
Що ж стосується заяви адвоката Коханія О.В. про відкладення розгляду справи, яку він подав до районного суду та повідомив, що ОСОБА_1 не може з`явитися до суду у зв`язку з сімейними обставинами, а він приймає участь у здійсненні процесуальних дій по відношенню до іншої особи, і при цьому не надав будь-яких доказів причин неможливості з`явитися їх до суду, то на думку апеляційного суду, місцевий суд правильно визнав, що вказані обставини не є поважними причинами неявки особи до суду, та констатувавши, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливає 21.04.2023, розглянув справу в призначеному судовому засіданні.
Апеляційний суд також виходить з того, що згідно усталеної практики ЕСПЛ особа повинна вживати заходів з метою дізнатися про судовий розгляд провадження щодо себе, таку змогу об`єктивно мав ОСОБА_1 та його захисник Коханій О.В., та утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.
Разом з тим, апеляційний суд, зазначає, що вирішуючи питання щодо закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції діяв у відповідності до положення ст.38 КУпАП, частини четвертої, яка вказує, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
З матеріалів справи вбачається, що датою виявлення корупційного правопорушення є момент складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , а саме: 13.04.2023, оскільки після з`ясування всіх необхідних даних і отримання пояснень, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, в діях ОСОБА_1 , встановлено ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, з послідуючим складенням відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. 
День вчинення адміністративного правопорушення є 21.04.2021, тому, в даному випадку, кінцевим строком притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є 21.04.2023, отже суд, врахувавши обставини справи, суспільний інтерес до справ, пов`язаних з корупцією, неприпустимість уникнення особи від відповідальності за вчинені діяння, пов`язані з корупцією, шляхом умисного затягування строків розгляду справи, прийшов до висновку про розгляд справи у даному судовому засіданні, що є правильним.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за порушення ним вимог п.3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Вказані висновки місцевого суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі , як про це просить апелянт , - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Коханію О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 .
Постанову Черкаського районого суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коханія О.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка