Номер провадження: 22-ц/813/530/23 
Справа № 2-87/11
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2020 року вцивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці в Одеській області, Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання акту недійсним, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт та за позовом третьої особи ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання акту недійсним, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт та стягнення сум, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2006 року ОСОБА_2 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства «Ізмаїльське управління водопроводно-каналізаційного господарства», яке у подальшому остаточно змінило свою назву на Комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі – КП «Ізмаїльське ВУВКГ») та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі Одеської області про стягнення одноразової річної допомоги та щомісячні страхові виплати по втраті годувальника. Свої вимоги обґрунтував тим, що 23.05.2006 р. на КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» стався нещасний випадок із смертельним наслідком з ОСОБА_4 , яка з 01.06.2002 р. працювала на вказаному підприємстві машиністом насосних установок станції з перекачки стоків, під час виконання нею трудових обов`язків. За результатом спеціального розслідування комісія склала акт від 09.06.2006 р. та 27.10.2006 р. – акт № 1 НП, згідно висновкам яких причиною нещасного випадку 23.05.2006 р. стала гостра сердцево-судинна недостатність (незадовільний стан здоров`я) ОСОБА_4 , а нещасний випадок визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом (т.1, а.с. 1-13).
22 серпня 2017 року ОСОБА_1 – дочка померлої ОСОБА_4 подала позовну заяву до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в якій просила залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та просила суд визнати акт недійсним, визнати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язати скласти акт та стягнути суми (т.3, а.с 160-167, 207-217).
19 червня 2020 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (головуючий-суддя Баннікова Н.В.) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці в Одеській області, Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання акту недійсним, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, Комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання акту недійсним, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт та стягнення сум відмовлено (т.4, а.с 124-127).
31 липня 2020 року канцелярією Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 на рішення від 19 червня 2020 року. Апелянта вважає, що при прийнятті рішення Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Апелянт пояснює, що на час загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на насосній станції працювала тільки вона, а оператор очистки був відсутній. Таким чином, її смерть настала тоді, коли вона виконувала функції, які не входять до її трудових обов`язків як машиніста КНС. Також, апелянтка пояснює, що нещасний випадок стався внаслідок раптового погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 від гострої серцево-судинної недостатності під час виконання нею трудових обов`язків. Роботу, яка вона виконувала, була їй протипоказана, відповідно до медичного висновку про стан її здоров`я. А суд першої інстанції, при прийнятті рішення не застосував ст. 17 закону «Про охорону праці», положення про медичний огляд працівників певних категорій, затверджене наказом міністерства охорони здоров`я України від 31.03.1994 р. № 45. Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено, причину не прийняття до уваги свідків ОСОБА_6 . Апелянтка просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2020 року, ухвалити нове, яким визнати незаконним складання акту про нещасний випадок на виробництві, не пов`язаному з виробництвом за формою НВ від 23.05.2006 року. Визнати таким, що нещасний випадок з потерпілою ОСОБА_4 , що стався 23 травня 2006 року зв`язаний з виробництвом. Зобов`язати КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» скласти акт Н-1 на ОСОБА_4 в зв`язку з нещасним випадком на виробництві 23 травня 2006 року. Стягнути з управління фонду соціального страхування України в Одеській області одноразову допомогу сім`ї ОСОБА_4 у зв`язку з її смертю в сумі 42 255,60 грн та інфляційні витрати за затримання виплати одноразової допомоги в розмірі 153 242,58 грн; одноразову річну допомогу на користь ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні ОСОБА_4 та знаходилась в відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 8-річного віку в розмірі 1690,22 та інфляційні витрати за затримання виплати одноразової річної допомоги в розмірі 6 129,71 грн; заборгованість за щомісячні страхові виплати на користь ОСОБА_1 по втраті годувальника до досягнення ОСОБА_3 восьми років на суму 8873,55 грн з 01.06.2006 по 05.06.2007 та з 31.08.2007 по 23.11.2011, що складає 5 років і 3 місяці в розмірі 6 305 грн та інфляційні витрати за затримання виплати щомісячних страхових виплат 11 830,96 грн, а всього 224 032,62 грн (т. 4, а.с. 132-144).
05.10.2020 від Фонду соціального страхування України надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначив, що відповідно до судового-медичного висновку № 580-03 смерть ОСОБА_4 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із захворюванням серцево-судинної системи – кардіоміпатією. Безпосередньою причиною смерті є гостра серцево-судинна недостатність. Відповідач зазначає, що представником позивача не доведено до суду доказів на підтвердження того, що на стан здоров`я ОСОБА_4 мав місце вплив небезпечних чи шкідливих факторів або робота, що нею виконувалась, була протипоказана останній відповідно до медичного висновку про стан її здоров`я, що має бути умовою для застосування абз. 1 п. 17 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.08.2004 року № 112. Крім того, як зазначає відповідач, суд не погодився і з тим, що ОСОБА_4 не проходила медичного огляду за наявності особової медичної книжки № 97 на її ім`я із наявністю записів відповідних лікарів. Також не змогли підтвердити вказані обставини і показання свідка ОСОБА_6 , який з 16.11.1992 по 10.12.2012 працював начальником цеху з перекачки стоків та який зазначив, що в решітчастому цеху зовсім відсутня була вентиляція, оскільки відсутній медичний висновок, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 стався внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів. 
Крім того, відповідач зазначив, що судом не було встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_4 стався під час виконання трудових обов`язків виконання дій в інтересах підприємства, на якому вона працювала, які не належать до трудових обов`язків працівника (дій щодо запобігання аваріям працівника або рятування людей та майна підприємства, інших дій за розпорядженням чи дорученням роботодавця). Також в процесі розгляду справи не встановлено судом обставин і для застосування абз. 6 п. 14 Положення, а саме, що ОСОБА_4 здійснювались дії з ліквідації аварії на виробничих об`єктах. Також відповідач зазначає, що з`ясування обставин та причин настання нещасного випадку належить виключно до компетенції комісії з розслідування та суд не в може підміняти собою уповноважену комісію та здійснювати аналіз нещасного випадку, визначати той чи інший нещасний випадок таким, що пов`язаний чи не пов`язаний з виробництвом. Суд перевіряє законність процедури формування комісії з розслідування, проведення розслідування та складання актів, що закріплено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.07.2011, справа № 6-22954св11. Тому відповідач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу (т. 4, а.с. 161-163). 
08.10.2020 від Головного управління держпраці в Одеській області, також, надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначає, що 27.10.2006 був складений Акт № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, в якому зафіксовано, що видом події є «скоропостижная смерть», причина нещасного випадку – незадовільний стан здоров`я. Устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку – відсутні. Також містяться посилання на протокол № 43 від 17.10.2006 щодо проведення Дунайською басейновою санепідемстанцією замірів повітря робочої зони, відповідно до якого концентрація діоксида азота на робочому місці машиніста КНС-1 відповідає вимогам ГОСТ-12.1.005-88, клас умов праці – допустимий. На повторний запит від 12.06.2009 № 945/01 до Одеського бюро судмедекспертизи дано відповідь про те, що при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_4 етиловий спирт та карб оксигемоглобін не виявлено. На думку відповідача суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що на стан здоров`я ОСОБА_4 мав місце вплив небезпечних чи шкідливих факторів, щодо того, що вона здійснювала дії з ліквідації аварії та щодо того, що смерть настала під час її перебування на підземних роботах, обґрунтовано зазначивши, що будівля станції по перекачуванню стоків не є спорудою підземною, а є спорудою заглибленою. Тому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу (т. 4, а.с. 167-170).
30.10.2020 від КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначає, що 15.05.2002 кваліфікаційна комісія присвоїла ОСОБА_4 розряд машиніста насосних установок станції перекачки стоків. Постійним місцем роботи машиніста насосних установок є окрема кімната, де знаходиться пульт управління. З посадовою інструкцією ОСОБА_4 була ознайомлена, але право машиніста з перекачки стоків є самостійність прийняття необхідних мір у разі певної загрози цілісності обладнання та безпеки людей. Відповідач зазначає, що посилання позивача на те, що нещасний випадок стався під час перебування на підземних роботах є безпідставними, оскільки приміщення решіток-дробарок не є підземною спорудою. Відповідно до висновку експерта № 13/26-2012 по судовій будівельно-технічній експертизі будівля станції по перекачуванню стоків не є спорудою підземною, а є спорудою заглибленою. Відповідач зазначає, що відповідно до відповіді № 893-03 від 21.09.2006 при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_4 етиловий спирт та карб оксигемоглобін не виявлені. При цьому відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що головною причиною смерті є отруєння сірководнем є безпідставним, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаного та жодна експертиза не містить таких висновків. Також відповідач зазначив, що твердження позивача про те, що ОСОБА_4 була зайнята на роботі зі шкідливими умовами праці та те, що КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» не забезпечили проведення попереднього медичного огляду, що призвело до того, що до роботи машиністом насосних установок станції перекачки стоків була допущена хвора ОСОБА_4 , якій було протипоказано працювати на даній посаді є безпідставними, оскільки посада машиніста насосних установок станції перекачки стоків не входить в перелік професій зі шкідливими умовами праці. Відповідно до листа Ізмаїльської міської санітарно-епідеміологічної станції від 07.09.2006 машиніст насосних установок цеху по перекачці стоків не підлягає проходженню медичного огляду з професійним добором. Також відповідач зазначає, що комісіями з розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком було встановлено відсутність організаційних та технічних причин, які б могли спричинити нещасний випадок. Решіточне відділення насосної станції по перекачці стоків обладнано п`ятьма вікнами без скла, одне з яких закрито решіткою та двома дверима, одне веде в машинний відділ, а друге на вулицю. Окрім того, решіточне відділення обладнане проточною та природною вентиляцією. Тому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу (т. 4, а.с. 175-179).
В зв`язку зі смертю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 представник ОСОБА_2 – адвокат Петров В.С. 26.08.2021 подав клопотання про залучення до участі в справі в якості її правонаступників – її чоловіка ОСОБА_2 , а також дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (т. 4, а.с. 197).
В зв`язку з наведеним апеляційним судом була витребувана копія спадкової справи ОСОБА_1 (т. 4, а.с. 194).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:
- представником позивача не доведено суду доказів у підтвердження того, що на стан здоров`я ОСОБА_4 мав місце вплив небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, або робота, що нею виконувалася, була протипоказана останній відповідно до медичного висновку про стан її здоров`я, що має бути умовою для застосування абз. 1 п.17 Порядку. Також, суд зазначив, що в матеріалах справи міститься особова медична книжка № 97 ОСОБА_4 із наявністю записів відповідних лікарів;
- відсутній медичний висновок, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів;
- не підлягає застосуванню абз.5 п.14 вказаного Положення, а саме, що нещасний випадок, що стався з ОСОБА_4 , стався під час виконання трудових обов`язків виконання дій в інтересах підприємства, на якому вона працювала які не належать до трудових обов`язків працівника (дій щодо запобігання аваріям працівника або рятування людей та майна підприємства, інших дій за розпорядженням або дорученням роботодавця), оскільки, якщо ОСОБА_4 і виконувала інші трудові обов`язки, смерть останньої виникла внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, а не через запобігання аваріям, рятування людей та майна підприємства тощо;
- не підлягає застосуванню абз.6 п.14 Положення, а саме, що ОСОБА_4  здійснювались дії з ліквідації аварії (наслідків надзвичайної ситуації техногенного і природного характеру) на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством, що позбавляє дійти висновку, що нещасний випадок є таким, що пов`язаний із виробництвом;
- згідно висновку експерта № 13/26-2012 судової будівельно-технічної експертизи від 26.08.2015 належна КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» і розташована по АДРЕСА_1 будівля станції по перекачуванню стоків» за наведеними у додатку Б державних будівельних норм ДБН В 2.1-10-2009 визначеннями не є спорудою підземною, а є спорудою заглибленою;
- гостра серцево-судинна недостатність ОСОБА_4 сталась не під час перебування її на підземних роботах у підземній споруді тощо.
Тому суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.
Фактичні обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі – Підприємство), яка з травня 2002 працювала машиністом насосних установок станції з перекачки стоків, про що свідчать копії наказів Підприємства від 13.05.2002 р. № 117 та від 28.05.2002 № 128 (т. 1, а.с.139-141). 15.05.2002 із ОСОБА_4  було проведено інструктаж на робочому місті та письмово останню було допущено до самостійної роботи (т. 1, а.с.142).
Згідно копії витягів з журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці повторний інструктаж ОСОБА_4 було проведено, що про свідчить її підпис в журналі (т. 1, а.с.143-144).
25.05.2006 наказом начальника територіального управління держнаглядохоронипраці по Одеській області № 130 була призначена комісія з спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком з машиністом насосних установок комунального підприємства «Ізмаїльське ВУВКГ» ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 159).
01.06.2006 старшим слідчим прокуратури м. Ізмаїл була прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_4 , 1961 р.н. (т. 2, а.с. 100). 
Відповідно до листа начальника бюро судово-медичної експертизи № 580-03 від 06.06.2006 - 24.05.2006 проведено дослідження померлої ОСОБА_4 , 1961 р.н.. За даними дослідження смерть знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із захворюваннями серцево-судинної системи – кардіоміопатією. Безпосередня причина смерті – гостра серцево-судинна недостатність (т. 2, а.с. 83).
09.06.2006 р. було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, що стався 23.05.2006 о 17.00 год. на станції перекачки стоків № 1 на вказаному Підприємстві. Відповідно до зазначеного акту 23.05.2006 р. на підприємстві «Ізмаїльське управління водопроводно-каналізаційного господарства» на станції перекачки стоків № 1 стався нещасний випадок, не пов`язаний із виробництвом, а саме – смерть машиніста насосних установок станції з перекачки стоків - ОСОБА_4 . Вказаний акт був затверджений начальником територіального управління держпромнагляду України в Одеській області 13.06.2006.
Згідно з вказаним актом «Обставини, за яких стався нещасний випадок»: « ОСОБА_4 розпочала роботу 23.05.2006 р. о 8-00 год. До її обов`язків входить відстежувати рівень стоків і очищати засувки решітчастого (ґратового) відділення. Машиніст насосних установок періодично оглядає решіткове відділення і за потреби очищає решітку від великого сміття, яке застряє в ній. О 16:40 спрацювала сигналізація підвищення рівня стоків. ОСОБА_4 , прийшовши до решіткового відділення, очистила решітку. Виносячи відро зі сміттям, при підході до сходового маршу виходу на гору знепритомніла. Технік ОСОБА_8 , почувши повторний звук сигналізації, що спрацювала в зв`язку з підвищення рівня стоків і, знаючи, що ОСОБА_4 знаходиться у решітковому відділенні, пішла з`ясувати у чому справа. Прийшовши до решіткового відділення, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_4 , яка притулилась до стіни біля трапу. Вигукнувши до неї і не почувши відповіді, спустилася до неї. Зрозумівши, що ОСОБА_4 перебуває у несвідомому стані, ОСОБА_8 по телефону викликала швидку допомогу і повідомила адміністрацію підприємства. Бригада швидкої допомоги констатувала смерть машиніста ОСОБА_4 . Згідно із судово-медичним висновком № 580-03 (додається) «…смерть ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із захворюванням серцево-судинної системи – кардіоміпатією. Безпосередня причина смерті ОСОБА_4 - гостра серцево-судинна недостатність». Відповідно до п. 6 вказаного акту нещасний випадок, з машиністом насосних установок ОСОБА_4 не вважається таким, що пов`язаний з виробництвом? відповідальних посадових осіб в зв`язку з нещасним випадком не вбачається. Даний випадок не підлягає обліку. (т. 1, а.с. 4-5).
Як вбачається з копії акту № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов`язаний з виробництвом, від 08.06.2006 режим включення механічної проточної вентиляції в решітковому відділенні визначається машиністом насосних установок. Постійним робочим місцем ОСОБА_4 являлась кімната машиніста (операторська), де знаходиться пульт управління. Безпосередня причина смерті ОСОБА_4 є залишкова серцево-судинна недостатність. … при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_4 етиловий спирт та карбоксигемоглобін не виявлено. …проведено вимірювання повітря робочої зони…, за даною професією та робочим місцем шкідливих виробничих факторів немає….концентрація діоксиду азоту на робочому місці машиніста КНС – 1 відповідає вимогам ГОСТ – 12.1.005-88» (т.1, а.с. 6-7).
Карбоксігемоглобін – це форма гемоглобіну, насиченого вуглекислим газом. Отже, суд позбавлений можливості прийти до висновків щодо отруєння ОСОБА_4 газами у решітчатому відділенні тобто впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів.
Щодо умов робочого місця у вказаному акті відомостей не міститься. 
Відповідно до копії акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_4 № 219 від 23.05.2006 р. «…З акту №3061 судово-токсикологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_4 слідує висновок: у крові етиловий спирт та карбоксигемоглобін не виявлені. З акту № 1331 судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_9 слідує висновок: Дифузний периваскулярний склероз, зерниста дистрофія міокарда, межучний гепатит. Паренхіматозна та жирова дистрофія печінки. Зерниста дистрофія нирок. Склероз м`яких мозкових оболочок. Венозна повнокровність органів. Набряк легень, головного мозку. …Висновок…3. Смерть ОСОБА_4 настала від гострої серцево-судинної недостатності на ґрунті кардіоміопатії (т. 1, а.с.228-229).
30.08.2006 наказом № 229 була призначена комісія по додатковому проведенню спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком та доручено комісії протягом 10 днів провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку (т. 1, а.с. 164). 
27.10.2006 був складений акт додаткового спеціального розслідування нещасного випадку, який відбувся 23.05.2006 в 17:00 на станції перекачування стоків № 1 КУ «Ізмаїльське ВУВКГ». В зазначеному акті нещасний випадок відбувся на насосній станції по перекачці стоків № 1 в решіточному відділенні. Станція розміром 12х6 м цегляна, побудована в 1978 році, потужність станції до 19 тис. м3/за добу перекачуваних стокових вод. Фактично станція перекачує не більше 6-7 тим. м3/за добу Приміщення решіткового відділення розміром 12х6 м, висотою 6,6 м, нижній рівень приміщення знаходиться на відмітці - 2,2 м від рівня землі, де і відбувся нещасний випадок. У відповідності до ДБН 1-2-80 ч. 1 решіткове відділення не може бути віднесено до підвальних приміщень. З нижнього рівня на рівень землі влаштовані двоє металевих сходів з поручнями. 
Приміщення оснащено п`ятьма вікнами, одне з яких закрито металевою решіткою без скла та двома дверима, одна з них з виходом на вулицю, а інша в машинний зал. Від дверей приміщення машинного залу влаштована площадка з переходом до площадки для ручного управління задвижками. На даху влаштовані два дефлектори з діаметром 500 та 700 мм. Решіткове відділення оснащено приточною вентиляцією, яку по мірі необхідності включає машиніст насосних установо. Підлога решіткового відділення вистелена метлахською плиткою. Освітлення природнє та штучне (два ліхтарі). Внизу влаштована низьковольтна система сигналізації контролю перевищення межевого рівня стоків. 
Вказаним актом визначено, що на підприємстві міститься ряд недоліків: не видано розпорядження про порядок забезпечення працівників спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту. Також не закінчена атестація робочих місць на відповідність їх нормативним актам по охороні праці в порядки та строки, встановлено законодавством (т. 1, а.с. 169-170).
В матеріалах справи міститься протокол № 43 про дослідження повітря робочої зони – робочого місця машиніста в решітчастому відділенні (оператор) на відповідність ДСТУ 12.1005-88, дата проведення відбору 17.10.2006. Відповідно до вказаного протоколу рівень діоксидазота 1,0 мг/м3, що знаходиться в межах гранично допустимої концентрації – 2,0 мг/м3 (т. 1, а.с. 152, т. 2 , а.с. 107).
Також в матеріалах справи міститься протокол № 32 про дослідження метереологічних факторів на робочому місці машиніста насосних станції, дата проведення відбору 06.09.2006. Відповідно до вказаного протоколу робоче місце машиніста насосної каналізаційної станції відповідає вимогам, встановленим законом. Клас умов праці допустимий в теплий період (т. 1, а.с. 153, т. 2, а.с. 108).
Відповідно до копії витягу з акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_4 № 219 від 30.06.2006 смерть ОСОБА_4 настала від гострої серцево-судинної недостатності, викликаної кардіоміопатією (т. 1, а.с. 158).
Відповідно до листа головного державного санітарного лікаря м. Ізмаїл від 03.12.2007 № 2-1/2-1235 машиніст насосної установки не входить в перелік посад зі шкідливими умовами. В державній санітарно-епідеміолонічній станції збереглись списки шкідливих професій лише за 2006 рік, за інші роки не збереглись. Всі працівники, які обслуговують водопровідні каналізаційні споруди проходять медогляд відповідно до наказу МЗУ № 280 від 23.07.2002 щорічно, та в тому числі медогляд був пройдений ОСОБА_4 16.11.2005 (т. 1, а.с. 47). 
Відповідно до листа головного лікаря міської поліклініки лікарні № 1 м. Ізмаїла державному санепідемстанцією списки працівників, працюючих зі шкідливими умовами праці для проходження медичного огляду на 2004-2005 рр. не надавались (т. 1, а.с. 48).
Відповідно до відповіді головного санітарного лікаря м. Ізмаїла від 07.06.2006 № 2-34/739 машиніст насосних установок перекачки стоків не підлягає проходженню медоглядів з професійним відбором. Машиніст насосних установок цеху перекачування стоків підлягає проходженню медичного огляду як декретований контингент при прийнятті на роботу та в подальшому 2 рази на рік (т. 1, а.с. 151, т. 2, а.с. 96).
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6 , начальника цеху перекачування стоків від 23.05.2006 приточна вентиляція решіткового відділення 23.05.2006 знаходилась в робочому стані. Включає вентиляцію машиніст насосних установок у випадку необхідності. Постійне робоче місце – це операторська, де знаходиться пульт управління сигналізацією рівня стоків в резервуарі, та машинний зал, де розташовані насосні агрегати. При видимому засмічені решітки приймального колектора великим сміттям. При цьому машиніст повинен спуститися в решіткове відділення та очистити решітку вручну за допомогою граблів. Сміття виносить власноруч на ззовні у відрі. При спрацюванні сигналізації рівня стоків машиніст повинен зайти в машинний зал та відрегулювати продуктивність роботи насосів. Зазвичай, виходячи з практики роботи, машиніст очищує решітку один раз на зміну, при здачі зміни. В решітковому відділенні чотири двостулкових вікна. 23.05.2006 три вікна були відкритими для вентиляції та одне закрито зсередини. З його пояснень від 25.05.2006: «В зв`язку з тим, що машиніст самостійно управляє насосними агрегатами з машинного відділення, в решітковому відділенні його перебування короткочасне, а тому вибір режиму вентилювання він обирає самостійно: або відкриває віконні фрамугу, або двері запасного виходу, а за необхідності вмикає проточне вентилювання з механічним побудженням. При виборі режиму вентилювання машиніст враховує як пору року, так і час доби та кількість стоків, що подаються через прийомну задвижку». (т. 2, а.с. 89).
Також в матеріалах справи містяться пояснення машиністів КНС № 1 цеху перекачки стоків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що в решітковому відділенні насосної станції встановлення вікна мають фрамуги, які відкривають та використовуються машиністами за необхідності провітрювання приміщення. Запасні двері закриваються зсередини. На вікнах щитів немає, фанери немає, вікна засклені звичайним склом (т. 2, а.с. 91, 92).
Відповідно до пояснень ОСОБА_8 , техніка цеху з перекачування стоків вентиляція в решітковому відділенні знаходилась в робочому стані (приточна), а природна вентиляція регулюється черговим машиністом (т. 2, а.с. 93).
Відповідно до висновку експерта № 13/26-2012 судової будівельно-технічної експертизи від 26.08.2015 належна КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» і розташована по вул.Чкалова, 2 у м. Ізмаїл Одеської області будівля станції по перекачуванню стоків» за наведеними у додатку Б державних будівельних норм ДБН В 2.1-10-2009 визначеннями не є спорудою підземною, а є спорудою заглибленою (т. 2, а.с.137-142).
В матеріалах справи міститься інструкція з охорони праці № 6 для машиністів насосних станції, затверджена наказом № 134 від 24.06.2004. Цією інструкцією передбачаються вимоги до робочого місця машиніста. Також в п. 2 зазначено, що до початку роботи машиніст повинен, зокрема, перевірити наявність індивідуальних засобів захисту/протигаз та його справність (т. 1, а.с. 219).
Відповідно до посадової інструкції машиніста насосних установок, до його завдань входить: обслуговування насосної станції, трубопроводів та задвижок на території насосної станції; контролювання роботи насосів, електродвигунів, КІП; вжиття заходів з попередження аварій. При цьому машиніст має право вживати самостійно необхідні заходи у випадку явної загрози цілісності обладнання та безпеки людей. Робочим місцем машиніста насосних установок являється машинний зал з обладнаним місцем для машиніста насосних установок (т. 2, а.с. 123-124).
В матеріалах справи міститься витяг з Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників «Житлове та комунальне господарство населених пунктів», затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 14.06.1999 № 144 оператор на решітці обслуговує споруди потужністю до 50 тис. куб.м. на добу. Знімає відходи з решіток вручну за допомогою грабель. Стежить за кількістю відходів для своєчасного вмикання і вимикання механізмів та ін. (т. 3, а.с. 80).
Відповідно до схеми, яка знаходиться в матеріалах справи, решіткове відділення знаходиться під машинним відділенням (т. 2, а.с. 115). 
В матеріалах справи міститься наказ КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» № 257 від 25.12.2004, відповідно до якого передбачені посади як машиніста насосних установок КНС, так і операторів на решітках КНС (т. 3, а.с. 225).
В грудні 2006 КП «Ізмаїльське ВУВКГ» затвердили наказ № 332 про присвоєння кодів професій в зв`язку з атестацією робочих місць зі шкідливими умовами праці, виконаної на підставі наказу від 06.09.2006 № 240. Відповідно до вказаного наказу визначено код професії для машиніста насосних установок 8163.2 та для оператора на решітках 8163.3 (т. 3, а.с. 81).
В процесі розгляду справи суд першої інстанції призначав судово-медичну експертизу за клопотанням позивача (т. 3, а.с. 27-28). Разом з тим вказана експертиза була невиконана в зв`язку з несплатою її проведення позивачем. 
Крім іншого, в матеріалах справи міститься штатний розпис КП «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства», відповідно до якого посада машиніста насосних установок належить до шкідливих посад – рівень шкідливості 16,80 (т. 3, а.с. 232-233).
Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про охорону праці» Охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону умови трудового договору не можуть містити положень, що суперечать законам та іншим нормативно-правовим актам з охорони праці.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті під час укладання трудових договорів (крім трудового договору про дистанційну роботу, про надомну роботу) роботодавець повинен поінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору.
А за ч. 3 працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров`я. До виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експертизи.
Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства (ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, чинній на момент нещасного випадку, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. 
Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, чинній на момент нещасного випадку, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 
1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 
2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 
3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 
4) страхової виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 
5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 
6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. 
Відповідно до п. 10 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1112, в редакції станом на 23.05.2006 (далі – Порядок) роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 41 цього Порядку), зобов`язаний негайно: 1) повідомити з використанням засобів зв`язку про нещасний випадок: робочий орган виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства за встановленою Фондом формою; підприємство, де працює потерпілий, - якщо потерпілий є працівником іншого підприємства; органи державної пожежної охорони за місцезнаходженням підприємства - у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі; установу державної санітарно-епідеміологічної служби, яка обслуговує підприємство, - у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння); 2) утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку (далі - комісія) у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування. 
Комісія зобов`язана протягом трьох діб: обстежити місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини нещасного випадку; визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 2 у трьох примірниках (далі - акт форми Н-5), а також акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 3 у шести примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, не пов`язаний з виробництвом, за формою НПВ згідно з додатком 4, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом (далі - акт форми НПВ), і передати їх на затвердження роботодавцю; 
У випадках, зазначених у пункті 35 цього Порядку, або у разі виникнення потреби у проведенні лабораторних досліджень, експертизи, випробувань для встановлення обставин і причин нещасного випадку строк розслідування може бути продовжено за погодженням з територіальним органом Держнаглядохоронпраці за місцезнаходженням підприємства, але не більше ніж на місяць, про що роботодавець видає наказ (пункт 13 Порядку).
Визнаються пов`язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов`язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період: 
перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов`язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; 
виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до трудових обов`язків працівника (подання необхідної допомоги іншому працівникові, дій щодо запобігання аваріям або рятування людей та майна підприємства, інших дій за розпорядженням або дорученням роботодавця); 
ліквідації аварії, наслідків надзвичайної ситуації техногенного і природного характеру на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством (пункт 14 Порядку).
Нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку, у разі відсутності умов, зазначених у пункті 18 цього Порядку), визнаються пов`язаними з виробництвом за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. 
Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит роботодавця та/або голови комісії (пункт 17 Порядку).
Не визнаються пов`язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками у разі смерті (пункт 18 Порядку).
Спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; випадки смерті працівників на підприємстві (пункт 40 Порядку).
Спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться протягом 10 робочих днів. У разі необхідності строк спеціального розслідування може бути продовжений органом, який призначив спеціальну комісію (пункт 45 Порядку).
Спеціальна комісія зобов`язана: 
обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого, якщо це можливо, опитати інших осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нього; 
визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; 
з`ясувати обставини і причини нещасного випадку; 
визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом; 
установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; 
зустрітися з потерпілими або членами їх сімей чи особами, які представляють їх інтереси, з метою розгляду питань щодо розв`язання соціальних проблем, які виникли внаслідок нещасного випадку, внесення пропозицій щодо їх розв`язання відповідним органам, а також дати потерпілим (членам їх сімей, особам, які представляють інтереси потерпілих) роз`яснення щодо їх прав у зв`язку з настанням нещасного випадку (пункт 46 Порядку).
У разі потреби у проведенні лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення заходів щодо запобігання подібним випадкам роботодавець зобов`язаний за рішенням спеціальної комісії утворити експертну комісію із залученням до її роботи за рахунок коштів підприємства експертів - спеціалістів науково-дослідних, проектно-конструкторських, експертних та інших організацій, органів виконавчої влади та державного нагляду за охороною праці. 
Після ознайомлення з необхідними матеріалами, обстеження місця події та проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи експертна комісія складає висновок, у якому стисло викладаються обставини, визначаються причини нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), зазначаються допущені порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, а також заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам (пункт 47 Порядку).
Медичні заклади, заклади судово-медичної експертизи, органи прокуратури і внутрішніх справ та інші органи зобов`язані безоплатно надавати на запит голови спеціальної комісії відповідні матеріали та висновки, що стосуються нещасного випадку, у визначені цим Порядком строки розслідування, а у випадках, коли необхідні висновки судово-гістологічної та судово-токсикологічної експертизи, - після проведення відповідних досліджень (пункт 48 Порядку).
У разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку (пункт 59 Порядку).
Отже, машиніст ОСОБА_4 23.05.2006 в день, коли стався нещасний випадок, виконувала функцію з очищення решіток, що не передбачено її посадовою інструкцією. 
Як було вище зазначено відповідно до п. 14 Порядку визнаються пов`язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов`язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період: виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до трудових обов`язків працівника (подання необхідної допомоги іншому працівникові, дій щодо запобігання аваріям або рятування людей та майна підприємства, інших дій за розпорядженням або дорученням роботодавця).
З огляду на вище вказане, нещасний випадок, який стався 23.05.2006 р. в КП «Ізмаїльське ВУВКГ» з ОСОБА_4 , 1961 р.н. є таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки ОСОБА_4 виконувала дії в інтересах підприємства, які не належали до її трудових обов`язків та не були передбачені посадовою інструкцією машиніста насосних установок. При цьому, апеляційний суд зауважує, що фактично КП «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» в своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначили, що з посадовою інструкцією ОСОБА_4 була ознайомлена, але право машиніста з перекачки стоків є самостійність прийняття необхідних мір у разі певної загрози цілісності обладнання та безпеки людей. Тобто фактично відповідач визнав, що ОСОБА_4 здійснювались дії на запобігання аваріям або рятування людей та майна підприємства, про що було відомо роботодавцю.
Отже, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування акту про нещасний випадок на виробництві, не пов`язаному з виробництвом за формою НВП від 23.05.2006 щодо ОСОБА_4 на Комунальному підприємстві «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» та про визнання таким, що нещасний випадок з потерпілою ОСОБА_4 , що стався 23.05.2006 на КУ «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства», є таким, що пов`язаний з виробництвом, а також про зобов`язання КУ «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» скласти акт Н-1 на ОСОБА_4 в зв`язку з нещасним випадком на виробництві 23.05.2006 підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції, чинній на момент нещасного випадку, право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. 
За п. д) ч. 1 ст. 21 цього Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; 
За ч.ч. 7-9 ст. 34 цього Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. 
У разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України. 
У разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. 
У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. 
Сума страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається шляхом ділення частини заробітку потерпілого, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. 
Сума страхових виплат непрацездатним особам, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право, визначається в такому порядку: 1) якщо кошти на утримання стягувалися за рішенням суду, страхові виплати визначаються в сумі, призначеній судом; 2) якщо кошти на утримання не стягувалися в судовому порядку, сума страхової виплати встановлюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків. 
У разі коли право на страхові виплати мають одночасно непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, і непрацездатні особи, які не перебували на його утриманні, спочатку визначається сума страхових виплат особам, які не перебували на утриманні померлого. 
Установлена зазначеним особам сума страхових виплат виключається із заробітку годувальника, а потім визначається сума страхових виплат особам, які перебували на утриманні померлого, у порядку, передбаченому абзацами першим та другим цього пункту. 
Страхові виплати особам, які втратили годувальника, провадяться в повному розмірі без урахування призначеної їм пенсії у разі втрати годувальника та інших доходів.
На утриманні ОСОБА_4 знаходились її донька ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3, а.с. 84). 
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 вона 24.11.2006 була звільнена з посади в зв`язку доглядом за дитиною до 14 років на підставі ст. 38 КЗпП України (т. 3, а.с. 163). В подальшому 05.06.2007 ОСОБА_1 влаштувалась на роботу продавцем, однак 31.08.2007 звільнилась на підставі ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до довідки, виданої Ізмаїльським ТДВ «Виробниче об`єднання «АСТРА», ОСОБА_1 працювала на посаді швачки та знаходилась у відпустці до догляду за дитиною до 3-х років на підставі наказу № 78/1 від 04.09.2003, а саме з 08.09.2003 по 27.04.2006 (т. 3, а.с. 181). 
Відповідно до будинкової книги будинку АДРЕСА_2 в будинку були прописані та проживали ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 (т. 3, а.с. 165-166). Вказані обставини, також, підтверджуються паспортом ОСОБА_14 (т. 3, а.с 164). 
Згідно з довідкою № 104 про доходи ОСОБА_4 її середній заробіток складав 704,26 грн (т. 3, а.с. 218). 
Отже, виходячи з положень ч. 7 ст. 34 Закону одноразова допомога у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 складає 42255,60 грн (704,26*12 місяців *5 років). З врахуванням інфляційних збитків ця сума складає 195 498,18 грн (за період з червня 2006 по лютий 2018). 
Щодо щомісячних платежів, то частка з заробітної плати ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_1 складала 140,85 грн, що на рік складає 1690,22 грн. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не працювала в зв`язку з доглядом за дитиною до восьмирічного віку 5 років та 3 місяці, що підтверджується матеріалами справи. Отже, на її користь підлягає стягненню допомога в сумі 8873,55 грн, а з врахуванням інфляції ця сума складає 20 704,51 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги. Посилання апелянта на те, що посада оператора решіток була введена після смерті ОСОБА_4 спростовуються матеріалами справи (т. 3 , а.с. 97). Так само посилання апелянта про те, що смерть ОСОБА_4 сталась під час перебування на підземних роботах спростовуються висновком експертизи, відповідно до якого приміщення решіточного відділення є не підземною спорудою, а заглибленою (т. 2, а.с.137-142). Доводи апелянта щодо спеціального медичного огляду відхиляються апеляційним судом, оскільки, як було вище зазначено, посада ОСОБА_4 не входила до переліку посад щодо яких проводився спеціальний медичний огляд. Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не впливають на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин. Апелянту був наданий доступ до суду апеляційної інстанції, оскаржуване рішення було перевірено в межах доводів апеляційної скарги щодо чого апеляційним судом була надана оцінка. Одночасно апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) – задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2020 року – скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) до про визнання акту недійсним, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, зобов`язання скласти акт та стягнення сум - задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати акт про нещасний випадок на виробництві, не пов`язаному з виробництвом за формою НВП від 23.05.2006 щодо ОСОБА_4 на Комунальному підприємстві «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства».
Визнати таким, що нещасний випадок з потерпілою ОСОБА_4 , який стався 23.05.2006 на КУ «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства», є таким, що пов`язаний з виробництвом.
Зобов`язати КУ «Ізмаїльське управління водопровідно-каналізаційного господарства» скласти акт Н-1 щодо події, яка сталась із ОСОБА_4 , в зв`язку з нещасним випадком на виробництві 23.05.2006.
Стягнути з Управління Фонду соціального страхування України в Одеській області (код ЄДРПОУ 41322052) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ):
- одноразову допомогу сім`ї ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв`язку зі смертю в сумі 42 255,60 грн та інфляційні витрати в сумі 153 242, 58 грн;
- заборгованість за щорічні страхові виплати по втраті годувальника до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , восьми років на суму 8 873,55 грн (з 01.06.2006 по 05.06.2007 та з 31.08.2007 по 23.11.2011, що складає 5 років та 3 місяці) та інфляційні витрати на суму 11 830,96 грн, а всього на суму 224 032,62 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складений 24 квітня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк