П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/3463/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.                                 Дата і місце ухвалення: 07.03.2023р., м. Одеса                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2023 року Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 25.01.2023р. ВП №68464764.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинська О.М. необґрунтовано наклала на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону штраф у розмірі 10200,00 грн. за повторне невиконання у встановлений виконавцем строк вимог виконавчого листа №420/967/21, виданого 19.07.2021р. Всупереч положенням ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не здійснювалася оцінка причин невиконання рішення суду на предмет їх поважності. Об`єктивною причиною, яка унеможливлює виконання боржником рішення суду по справі №420/967/21 та яка не залежить від його власного волевиявлення, є незрозумілість рішення суду, виконання резолютивної частини якого суперечитиме його описовій частині щодо неможливості застосування постанови КМУ від 31.05.2012р. №505. Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону зверталася до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в задоволенні якої ухвалою від 23.03.2022р. їй було відмовлено. До того ж, прокуратурою оскаржено в касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції від 25.08.2022р. про відмову у відкритті апеляційного провадження по справі №420/967/21, розгляд справи триває, що також є об`єктивною причиною невиконання рішення боржником та спрямовано на попередження надлишкового стягнення бюджетних коштів, неможливість повороту виконання рішення, запобігання зайвого витрачання бюджетних коштів. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 07.03.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що перед накладенням спірною постановою штрафу державним виконавцем не здійснювалися заходи щодо перевірки причин невиконання рішення суду на предмет їх поважності, а лише констатовано факт невиконання судового рішення. Зазначене не узгоджується з положеннями ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що при виконанні рішення суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 26.03.2020р. по 10.09.2020р. відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням положень п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, п.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. №414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку) із застосуванням складових грошового забезпечення (заробітної плати), які передбачені постановою КМУ від 31.05.2012р. №505 та не передбачені ст.81 Закону України «Про прокуратуру» (зокрема, оклад за військовим званням) суперечитиме описовій частині рішення щодо неможливості застосування постанови КМУ від 31.05.2012р. №505. До того ж, судове рішення не містить посилань на виплату конкретних сум ОСОБА_1 , чим не дотримано рекомендацій п.6 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».  Отже, виконання рішення суду неможливе  через наведену суперечність у застосуванні нормативних актів та відсутність роз`яснення судового рішення по справі №420/967/21, що проігноровано судом першої інстанції при вирішенні даного спору. 
Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що станом на 25.01.2023р. прокуратурою не надано доказів поважних причин невиконання рішення суду, а лише повідомлено державного виконавця про оскарження судового рішення по справі №420/967/21 до судів вищих інстанцій та звернення до суду за його роз`ясненням.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021р. по справі №420/967/21, серед іншого, зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 у період його служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням п. 3-1 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, п.2 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. №414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку).
Вказане судове рішення набрало законної сили 07.07.2021р. та 19.07.2021р. на його виконання Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/967/21.
03.02.2022р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. відкрито виконавче провадження №68464764 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/967/21, виданого 19.07.2021р. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Листом від 17.02.2022р. Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону повідомила орган ДВС про звернення нею до суду, в порядку ст.254 КАС України, із заявою про роз`яснення рішення суду. 
Будь-яких інших повідомлень від боржника щодо виконання рішення суду до органу ДВС не надходило.
У зв`язку з відсутністю жодної інформації стосовно виконання вимог виконавчого документу, 12.07.2022р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. винесено постанову про накладення штрафу ВП №68464764, якою за невиконання без поважних причин боржником рішення суду на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.
24.10.2022р. на адресу боржника відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано вимогу виконавця, якою зобов`язано повідомити про стан виконання рішення суду, а у разі його невиконання – надати письмові пояснення щодо причин такого невиконання.
У відповідь на вказану вимогу Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону листом від 04.11.2022р. повідомила державного виконавця про оскарження Офісом Генерального прокурора в касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції від 25.08.2022р. про відмову у відкритті апеляційного провадження по справі №420/967/21. 
27.12.2022р. державним виконавцем повторно направлено на адресу боржника вимогу виконавця щодо повідомлення про стан виконання виконавчого документу та, у випадку невиконання, про причини такого невиконання.
25.01.2023р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. у ВП №68464764 винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн. за повторне невиконання рішення суду.
Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови про накладення штрафу Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону оскаржила її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що при винесенні спірної постанови про накладення штрафу від 25.01.2023р. ВП №68464764 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, враховуючи ненадання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону, як боржником у виконавчому провадженні, доказів виконання рішення у справі №420/967/21 або доказів наявності поважних причин, що об`єктивно унеможливили його виконання. .
Колегія суддів погоджується з  такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч. 2-3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є  Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до  статті 1 Закону №1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої  статті 5 Закону №1404-VIII  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою  статті 18 Закону №1404-VIII  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII  передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин першої-третьої  статті 63 Закону №1404-VIII  за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою  статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону №1404-VIII  визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до обставин справи, вперше державним виконавцем на позивача накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн. за не виконання без поважних причин вимог виконавчого листа №420/967/21, шляхом прийняття постанови ВП №68464764 від 12.07.2022р. В даній постанові зазначалося про зобов`язання боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.
Відомості про оскарження вказаної постанови прокуратурою в судовому порядку в матеріалах справи відсутні та про це позивач не зазначає. 
Накладення штрафу в подвійному розмірі є наслідком повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк.
Законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас, для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
При цьому, обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини. Лише після цього у державного виконавця виникає обов`язок щодо їх оцінки. 
Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав, як і не надав пояснень, які ним зазначено в позовній заяві в обґрунтування невиконання ним судового рішення по справі №420/967/21. 
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 03.02.2022р. (відкриття виконавчого провадження №68464764 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/967/21, виданого 19.07.2021р.) до 25.01.2023р. (винесення спірної постанови про накладення штрафу) Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону надіслала до органу ДВС лише два листи, а саме: від 17.02.2022р., яким повідомила про звернення до суду в порядку ст.254 КАС України із заявою про роз`яснення рішення суду, та від 04.11.2022р., яким повідомила державного виконавця про оскарження Офісом Генерального прокурора в касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції від 25.08.2022р. про відмову у відкритті апеляційного провадження по справі №420/967/21. 
Слід звернути увагу, що за обставинами даної справи відповідач обов`язок щодо винесення постанови про накладення штрафу в подвійному розмірі мав виконати ще в серпні 2022 року, а його тривала (до січня 2023 року)  бездіяльність щодо вчинення даних дій дала можливість боржнику у виконавчому проваджені вчинити належні дії на обґрунтування поважності причин неможливості виконання рішення по справі №420/967/21.
За таких умов, бездіяльність позивача щодо своєчасного інформування відповідача про наявність документально підтверджених поважних причин невиконання рішення суду не може мати наслідком скасування постанови ВП №68464764 від 25.01.2023р. про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн., яку відповідачем прийнято згідно приписів ст.75 Закону №1404-VIII.
Більше того, за наявності обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду,  в тому числі у зв`язку з невідповідністю його мотивувальної та резолютивної частин, як про це вказує позивач, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону не позбавлена була права звернутися до виконавця з клопотанням про звернення ним до суду із заявою в порядку ст.378 КАС України.
Перевіряючи виконання боржником рішення суду державний виконавець не уповноважений ставити під сумнів висновки суду, а обмежений вчиненням дій щодо встановлення виконання боржником зобов`язальної частини судового рішення, а в протилежному випадку, за відсутності поважних причин такого невиконання, - застосувати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи впливу на боржника. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийнята в рамках виконавчого провадження №68464764 постанова про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. від 25.01.2023р. є обґрунтованою, правомірною та скасуванню не підлягає. 
Доводи апеляційної скарги Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення від 07.03.2023р. колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 08 травня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук