Ухвала
 
08 травня 2023 року 
 
м. Київ
 
справа № 201/2467/22
провадження № 61-5665ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування моральної та майнової шкоди, заподіяної діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури,
 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури.
Позов обґрунтовано тим, що 20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою відносно ОСОБА_1 , який є сином її покійного чоловіка ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, про заволодіння ОСОБА_1 14 березня 2019 року близько 18 год 00 хв транспортним засобом, а саме легковим автомобілем CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 21 березня 2019 року Верхньодніпровським відділенням поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за даним фактом було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040430000230 за ознаками статті 356 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
В подальшому слідчим в рамках кримінального провадження безпідставно були винесені постанови про закриття кримінального провадження від 28 березня 2019 року та від 18 червня 2019 року, які за скаргами позивача були скасовані, однак 30 червня 2019 року кримінальне провадження № 12019040430000230 знову було закрито.
28 серпня 2019 року слідчим суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області винесено ухвалу, якою скасовано постанову слідчого СВ Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30 червня 2019 року про закриття кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 2019040430000230 від 21 березня 2019 року. Таким чином, за час досудового розслідування, слідчі дії фактично не проводились, внаслідок чого розшукуване майно не було повернуто власнику, не дивлячись на факт того, що потерпілою та її представниками неодноразово вказувалось про можливе місцезнаходження транспортного засобу.
10 липня 2020 року слідчим, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 12019040430000230 на підставі пункту 10 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), що підтверджується листом від ГУНП в Дніпропетровській області від 14 серпня 2020 року. При цьому, про закриття кримінального провадження потерплій не було повідомлено у встановленні законом строки.
Отже, як зрозуміло з вищенаведеного, слідчим було закрито кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, що фактично означає порушення співробітниками Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області під процесуальним керівництвом прокурорів Жовтоводської місцевої прокуратури розумних строків досудового розслідування.
27 лютого 2020 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області винесено рішення по справі № 173/861/19, яким було відмовлено у задоволені позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання нікчемним (недійсним) правочину по передачі права власності на транспортний засіб - легковий автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 ОСОБА_1 , та визначенні частки ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на цей транспортний засіб в розмірі 2/3 частини.
18 лютого 2021 року Дніпровським апеляційним судом винесено постанову по справі № 173/861/19, якою залишено без змін рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року.
Проте, не дивлячись на той факт, що у позові було відмовлено, ОСОБА_1 відмовився повертати ОСОБА_1 належний їй транспортний засіб.
Розуміючи, що ОСОБА_1 продовжує незаконні дії щодо утримання транспортного засобу, 05 квітня 2021 року ОСОБА_1 знову звернулась до поліції за захистом своїх прав, але відомості за її заявою про злочин не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
07 травня 2021 року відомості про вказану подію були внесені на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про обов`язкове внесення заяви слідчим відділенням Верхньодніпровського ВП до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 191 КК України за № 12021040430000106 та розпочато досудове розслідування.
14 червня 2021 року прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Галінським І. В. винесено постанову про зміну кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення з частини першої статті 191 КК України на статтю 356 КК України та доручено здійснювати досудове розслідування СД ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
В рамках кримінального провадження № 12021040430000106 14 травня 2021 року було допитано потерпілу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 
26 червня 2021 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12021040430000106 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 мають ознаки цивільно-правових відносин, з приводу визначення права власності та розподілу спадкового майна, що вирішується у судовому порядку.
02 вересня 2021 року слідчим суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області у зв`язку із тим, що прокурором у судове засідання подано копію постанови від 02 вересня 2021 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 12021040430000106.
Проте, 24 вересня 2021 року дізнавачем відділення поліції № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області вкотре винесено постанову про закриття кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021040430000106. Зазначена постанова була оскаржена позивачем до суду і за результатами оскарження, ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року постанову від 24 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження було скасовано.
Окрім того, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2021 року по справі № 173/229/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано за ним право на спадкування майна після смерті батька, як спадкоємця за законом першої черги. При цьому, у задоволенні позовних вимог про усунення від спадкування ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом першої черги, відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 квітня 2022 року у справі № 173/229/20 рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року залишено без змін.
29 листопада 2021 року рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у справі №173/1619/21 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Окрім того, даним рішенням встановлено, що автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_1 , проте відповідно до пояснень ОСОБА_1 зазначений транспортний засіб перебуває у нього. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 173/1619/21 рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року залишено без змін.
Таким чином, не дивлячись на те, що ОСОБА_1  декілька разів зверталась до органів Національної поліції України у Дніпропетровській області і як органами поліції, органами прокуратури та слідчими суддями неодноразово встановлено факт кримінального правопорушення відносно її майна та, що розшукуваний автомобіль безпідставно перебуває у ОСОБА_1 їй не було повернуто, у зв`язку з чим, їй спричинено моральну та майнову шкоду через дії та бездіяльність органів, що здійснюють досудове розслідування та прокуратури, оскільки ними не було забезпечено ефективного розслідування кримінальних проваджень № 12019040430000230 та № 12021040430000106.
У зв`язку з втратою належного їй транспортного засобу та подальшою неефективною діяльністю органів поліції та прокуратури, позивач, яка є особою похилого віку, вимушена кардинально змінити звичний для неї життєвий стан розраховуючи лише на громадський транспорт, який не розвинутий в місці її сталого проживання, позивачка вважала що має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.
У свою чергу, майнова шкода, яка була завдана позивачці полягає в неповерненні їй транспортного засобу CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого вона є, ринкова вартість якого складає 130 433,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що розмір нанесеної їй матеріальної шкоди становить 130 433,00 грн.
Отже, відшкодування моральної та майнової шкоди, яка була завдана позивачці діями та бездіяльністю відповідачів покладається на Державу в цілому.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Отже, ціна позову у цій справі 630 433,00 грн (500 000,00 грн + 130 433,00 грн) не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн), а тому рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування моральної та майнової шкоди, заподіяної діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков   С. О. Погрібний   О. В. Ступак