Справа № 130/375/23 
Провадження № 33/801/370/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Федоренко П.П., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2023 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справу розглянуто у його відсутність, а постанову отримав 21.03.2023, тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.
В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що суд допустив порушення норм матеріального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. 
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про розгляд його апеляційної скарги. За повідомленням його адвоката він не з`явився по об`єктивним причинам. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Федоренко П.П. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення адвоката Федоренко П.П., суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , який копію постанови суду отримав 21.03.2023, що підтверджується розпискою (а.с. 16), а апеляційну скаргу подав 31.03.2023.
Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню. 
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243419 від 12.02.2023 о 18 год. 35 хв., який складений відносно ОСОБА_1 і який є одним із доказів у справі, правопорушник 12.02.2023 року о 18 год. 30 хв. в м. Жмеринка по вул. В. Трудовій, керував транспортним засобом Mercedes-Bens E220, д.н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нечітка мова та хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4); поясненнями свідків (а.с. 5,6); розписками (а.с. 7,8) та відеозаписом (а.с. 11).
Сукупністю зазначених вище доказів підтверджується винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість  ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами справи.
Суд першої інстанції, діючи згідно зі ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення   відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні. 
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте,  вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
На відео зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від чого правопорушник відмовився. 
З відеозапису вбачається, що водій не заперечував факту вживання спиртних напоїв.
Разом з тим, відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час спілкування, встановили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що у разі його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ними буде складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на водія водночас було складено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с. 2), яка містить його особистий підпис.
Відтак, доводи скаржника в апеляційній скарзі, про те, що він не знав про існування протоколу, не заслуговують на увагу, оскільки дані доводи не підтверджені матеріалами справи, а навпаки спростовуються відеозаписом.
Отже, твердження скаржника, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Тому, критика скаржником дій працівників поліції є безпредметною з огляду на те, що вони діяли відповідно до покладених на них чинним законодавством обов`язків без перевищення своїх повноважень. 
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.
Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції скаржник не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав. 
Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення. 
Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою обов`язкове скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.
У протоколі викладені відомості, які підтверджуються і іншими дослідженими судом та наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що водій  ОСОБА_1 не заперечив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно ст.251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Відтак є доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги, що протокол сам по собі без підтвердження іншими належними доказами не є беззаперечним доказом на доведення вини, не приймаються до уваги, оскільки вина  ОСОБА_1  підтверджується в сукупності з іншими зібраними матеріалами по справі.
Так, обставини зазначені в протоколі фіксувалися шляхом проведення відеозйомки і містять відеозапис щодо відмови водія  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. З відеозаписів встановлена послідовність перебігу подій, що відбувались на місці зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , оскільки ними зафіксовано обставини події, поведінку  ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріалами справи підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі невірно зазначено посвідчення водія. Вказані доводи скаржника розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення. 
Не спростовують також правильних висновків суду доводи скаржника про те, що в протоколі не має пояснення водія, оскільки такі доводи не спростовують вину  ОСОБА_1  та не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому вказані доводи також не приймаються до уваги.
Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що не відсторонено водія від керування транспортним засобом.
Вимога відсторонення водія від керування транспортним засобом, передбачена частиною першою статті 266 КУпАП, не впливає на порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбачений частинами другою-четвертою вказаної статті, та не тягне наслідків, передбачених частиною п`ятої цієї статті.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушень, які, на переконання скаржника, були допущенні працівниками поліції, щодо не відсторонення водія від керування транспортним засобом, не спростовують висновків, викладених у постанові судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків є шаблонними, а тому не можуть бути належними доказами, суддя апеляційного суду до уваги не приймає. Оскільки кожне з пояснень написано власноруч та містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення всіх відомостей, які в ньому містяться.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, свідки ставили підписи також на протоколі про адміністративне правопорушення та на акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто вони володіли інформацією, яку підписували. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних пояснень свідків, їх фальсифікації, скаржником не надано.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом права особи на справедливий суд, оскільки судом позбавлено можливості взяти участь у справі, не надавши ОСОБА_1 можливості прийняти участі в дослідженні обставин справи, надати суду відповідні докази, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції забезпечено особисту присутність скаржника в судовому засіданні під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді першої інстанції, а тим самим поновлено права скаржника, визначені ст.268 КУпАП. В тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення, відповідні докази, заявляти відповідні клопотання. 
Таким чином, постанова суду першої інстанції лише тих з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки відсутність сторони захисту в суді першої інстанції не вплинула на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції, та скаржником в суді апеляційної інстанції протилежного не доведено.
Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи та підійшов до розгляду справи в спрощеному порядку.
Як вбачається із матеріалів прави, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим  ОСОБА_1 . Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України. 
Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.
Інші доводи апеляційної скарги суддя не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР України і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.
Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними. 
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суддя -        
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2023 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           М. М. Якименко