ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3420/23 Справа № 204/6150/18 	  	Суддя у 1-й інстанції -Самсонова В.В.  Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року                                        
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                        головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Єрнаміо консалтинг ЛТД, ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну порядку та способу виконання судового рішення , - 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою,в обґрунтування якої посилався на те , що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року у цивільній справі №204/6150/18 з ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його користь стягнуто середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 32 763,39 грн., та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку скасовано та постановлено в цій частині новее про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з ПАТ "Банк Форум" за період з 23 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року включно в розмірі 44 765,82 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у іншій частині залишено без змін.
На примусове виконання зазначеного рішення за заявою стягувача 22 травня 2019 року був виданий виконавчий лист,який направлено до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 
Для виконання виконавчий лист було направлено на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум". 
Заявника звільнено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" згідно наказу №151к від 11 жовтня 2018 року з 12 жовтня 2018 року за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗПП України з виплатою компенсації за 122 дні відпустки. 04 липня 2019 року відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ФОРУМ» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. Заявник звертався до уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" що до виконання рішення суду. Після ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" у заявника виникли ускладнення в виконанні рішення суду.
Просив змінити порядок та спосіб виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в справі 204/6150/18-ц відповідач ПАТ «Банк Форум», стягнути солідарно з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Єрнаміо Консалтінг ЛТД, ОСОБА_2 на його користь присуджені за рішенням суду у справі №204/6150/18-ц середню заробітну плату в сумі 44 765,82 грн.та моральну шкоду в сумі 1000 грн.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено порядок та спосіб виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/6150/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку.
Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 присуджені за рішенням суду в справі №204/6150/18-ц суму 44 765,82 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволені заяви. Посилається на те, що на підставі постанови Правління НБУ №135 від13.03.2014 року «Про віднесення ПАТ «БАНК ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №043/14 про введення з 14.03.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ». На підставі постанови Правління НБУ №355 від 13.06.2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 49 від 16.06.2014 року`Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким у ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16.06.2014 року відкликано банківську ліцензію,розпочато процедуру ліквідації банку.
04.07.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ» як юридичної особи,а отже ліквідація банку вважається завершеною,а сам банк ліквідованим. Повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» припинено. 
Оскаржувана ухвала постановлена з прушенням положень ст.104 ЦК України та ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не враховано, що Фонд не є правонаступником ліквідованого банку і не відповідає за зобо`язання неплатоспроможного банку у трудови правовідносинах. Для зміни способу виконання судовго рішення відстуні правові підстави.
Вважає,що заява про заміну способу виконання судового рішення є безпідставною.Заявник намагається приховати вирішення питання зміни вибулої сторони.
Судом пршої інстанції безпідставно застосовано ст..240-1 КЗпП України в той час як зазначене питання вирішується нормами процесуального закону.
Статтею 442 ЦПК України законодавець визначив, що суд може здійснити заміну сторони виконавчого провадження лише за наявності двох умов:-одна із сторін виконавчого провадження вибула і у вибулої сторони має бути правонаступник. Фонду не є правонаступником ліквідованого банку.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано до виниклих правовідносин правові позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки суд дійшов обгрунтовного висновку, що а ні ОСОБА_2 , а ні Єрнаміо консалтинг ЛТД не є засновниками та акціонерами ПАТ «БАНК ФОРУМ», а тому на них не можуть бути покладені обов`язки щодо виконання судового рішення.
В судове засідання з`явився  ОСОБА_1 та педставник ОСОБА_2 -адвокат Просенюк С.М.. Інші учасники  в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повісток, та смс-повідомлення (а.с.204-205, 222 т.5). 
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
    Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній  доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  не підлягає   задоволенню з  таких підстав. 
Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив із того, що встановлено наявність обставини, що унеможливлює виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року, яке набрало законної сили, тому суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для зміни способу виконання цього рішення,виходячи із положень Закону щодо обов`язковості виконання судового рішення .
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені положення національного законодавства кореспондується з висновками висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. А у справі «Півень проти України» суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у цивільній справі №204/6150/18 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 32763 ,39 грн та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.; у задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку скасовано та постановлено в цій частині нове; стягнуто з ПАТ» Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23.03.2018 року по 10.10.2018 року включно в розмірі 44 765,82 грн.; рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року в іншій частині залишено без змін .
На примусове виконання зазначеного рішення за заявою стягувача 22 травня 2019 року був виданий виконавчий лист.
На момент ухвалення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року та прийняття постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року в справі №204/6150/18, які набрали законної сили, повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Форум" здійснювалися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноважених осіб.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було видано наказ №151 від 11 жовтня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за згодою сторін при виконані судового рішення,однак в частині виплати середнього заааробітку судове рішення виконано не було.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04 липня 2019 року ПАТ «Банк Форум» припинено без правонаступництва.
Проте, станом на день звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, і на час розгляду заяви по суті, заявник не може реалізувати своє право на виконання рішення суду в зазначених частинах, у зв`язку з припиненням юридичної особи ПАТ «Банк Форум», який був відповідачем у справі, внаслідок його ліквідації без правонаступників, та, як припиненням повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з ліквідацією банку.
Задовольняючи заяву про заміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції правильно послався на рішення   Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 та від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ; невиконання судового рішення загрожує самій сутності права на справедливий суд. 
У Рішенні № 2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України окремо наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання державою принципу обов`язковості судових рішень. Так, зокрема, у рішеннях «Шмалько проти України», № 60750/00 від 20 липня 2004 року § 43; «Савицький проти України», № 38773/05 від 26 липня 2012 року § 147; «Глоба проти України», № 15729/07 від 05 липня 2012 року §§ 26-27; «Бурдов проти Росії», № 59498/00 від 07 травня 2002 року § 32 ЄСПЛ зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній з сторін.
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення, отже виконання рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи статті 6 Конвенції щодо права на справедливий суд («Ромашов проти України», № 67534/01 від 27 липня 2004 року § 42; «Дубенко проти України» № 74221/01 від 11 січня 2005 року §44; «Шаренок проти України», № 35087/02 від  22 лютого 2005 року § 25; «Горнсбі проти Греції», № 18357/91 від 19 березня 1997 року § 40; «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93 від  28 липня 1999 року § 66).
Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04 від 15 жовтня 2009 року § 52).
Саме на державу покладається обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду, та діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимог статті 6 Конвенції («Comingersoll S.A. проти Португалії», № 35382/97, 06 квітня  2000 року, § 23; «Глоба проти України», № 15729/07, 05 липня 2012 року, § 27).
У вказаних рішеннях ЄСПЛ також окремо наголосив на тому, що сама правова природа виконавчого провадження вимагає оперативності.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ №135 від13.03.2014 року «Про віднесення ПАТ «БАНК ФОРУМ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №043/14 про введення з 14.03.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ». На підставі постанови Правління НБУ №355 від 13.06.2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 49 від 16.06.2014 року »Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ФОРУМ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким у ПАТ «БАНК ФОРУМ» з 16.06.2014 року відкликано банківську ліцензію,розпочато процедуру ліквідації банку.
04.07.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ» як юридичної особи,а отже ліквідація банку вважається завершеною,а сам банк ліквідованим.
У справі зобов`язання перед позивачем виникли після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «БАНК ФОРУМ» у зв`язку з його звільненням з банку.
Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили настання для позивача таких правових наслідків,  коли початок процедури ліквідації відповідача унеможливив стягнення з банку належних позивачу при звільненні коштів у інший спосіб.
   Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Зважаючи на викладене, оскільки судом першої інстанції установлено наявність обставини, що унеможливлює виконання рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року, яке набрало законної сили, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що наявні передбачені законом підстави для зміни способу виконання цього рішення.
При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності зміни саме способу виконання рішення суду, як прийняття нових заходів для реалізації рішення, шляхом встановлення судом нового заходу для реалізації права заявника ОСОБА_1 на отримання стягнутих на його користь рішенням суду грошових коштів, а саме присудженого до стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.
  На час винесення рішення судом першої інстанції 06 грудня 2018 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювала процедуру ліквідації банку, владні повноваження щодо ведення тимчасової адміністрації банку, мала повноваження з розпорядження майном банку та повинна була прийняти максимальних зусиль для отримання більшой кількості коштів від продажу майна при ліквідації банку, розпорядитися майном банку для можливості виконання всіх зобов`язань банку перед працівниками.
Згідно положень статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд з дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.
Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 11 жовтня 2018 року зроблено наступний запис: «Запис за №34 є недійсним, поновлено на попередній роботі. Наказ №149к від 11 жовтня 2018 року. 12 жовтня 2018 року зроблено запис: «Звільнений з посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Наказ №151-к від 11 жовтня 2018 року».
Таким чином, рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 , постановлене при вирішенні трудового спору, було виконано в частині, під час здійснення процедури з ліквідації ПАТ «Банк Форум» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, рішення ж щодо виплати належних до стягнення сум, залишилось не виконаним, тому наявні підстави для висновку, про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повинно виконати рішення суду та сплатити ОСОБА_1 належні суми, а саме суми заробітної плати та моральної шкоди.
Доводи про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником ПАТ «Банк Форум» та не відповідає за зобов`язаннями неплатоспроможного банку у спірних (трудових) правовідносинах є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків.
Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:
1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;
2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);
2-1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій);
3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;
4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;
5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами;
6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку, зокрема, щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю працівників банку. Зобов`язання банку, передбачені п.2, 6 ч.6 цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.
Однак, виплата заробітної плати не обмежується і не пов`язується з фінансовими можливостями банку, оскільки вона передбачена п.3 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Початок процедури ліквідації банку, про наслідки якої зазначено у ст.ст.46, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не тягне за собою обмеження прав працівників (колишніх працівників) такого банку на отримання заробітної плати відповідно до п.3 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до ст.43 Конституції України гарантоване право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом. Це право кореспондується з вимогами ст.97 та гарантіями ст.233 КЗпП України, ст.21 Закону України «Про оплату праці».
Тобто, запровадження в банківській установі тимчасової адміністрації чи початок її ліквідації не можуть бути підставою для відмови у захисті судом права працівника щодо виплати заробітної плати.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №274/3529/16-ц.
При цьому, обмеження, встановлені ст.36 Закону про гарантування вкладів, поширюються також і на вимоги до банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація або розпочата ліквідація, про стягнення відшкодування, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, які за своєю природою хоч і стосуються відповідальності роботодавця за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати праці, проте, не є вимогами про стягнення заробітної плати.
Такі висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №362/7975/15-ц , від 29 серпня 2018 року у справі №127/10129/17.
Також відповідно до висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №362/7975/15-ц , від 29 серпня 2018 року у справі №127/10129/17, від 22 серпня 2018 року у справі №559/1777/15-ц , від 13 березня 2018 року у справі №910/23398/16, від 25 січня 2018 року у справі №711/2644/16-ц, у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №757/5583/15-ц , від 20 січня 2016 року у справі №127/2709/15-ц , запровадження тимчасової адміністрації банку та початок його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом про гарантування вкладів.
Крім того, відповідно до ст.11 Конвенції Міжнародної організації праці №95, яка ратифікована Україною 04 серпня 1961 року, визнано, що у разі банкрутства або ліквідації підприємства працівники, «зайняті на цьому підприємстві, матимуть становище привілейованих кредиторів щодо заробітної плати, яку вони мають одержати за послуги, надані в період, що передував банкрутству чи ліквідації, котрий буде визначено національним законодавством» і яку буде виплачено, як привілейований кредит, до того, як звичайні кредитори зможуть зажадати власну частку. Порядок черговості погашення привілейованого кредиту має визначатися національним законодавством.
Такий порядок передбачено у п.2 ч.1 ст.52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У другій черзі задовольняються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Отже, виходячи зі змісту зазначених норм, а також наведених висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку, що стягнення присуджених до стягнення заявнику сум середньої заробітної плати за рішенням суду повинно здійснюватися в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який під час розгляду судом справи та ухвалення рішення мав повноваження розпоряджатися майном ПАТ «Банк Форум», щодо виплати працівнику середнього заробітку та присудженої суми моральної шкоди, повинні покладатися обов`язки щодо виконання судового рішення, оскільки відстуній інший спосіб виконати судове рішення та захистити порушені трудові права заявника.
За встановлених обставин підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи не вбачається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 травня 2023 року.

 Судді: