Номер провадження: 22-з/813/230/23 
Справа № 502/386/18
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення, -

встановила:

У березні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2019 року позов ВЧ НОМЕР_1 було задоволено.
Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання житлового приміщення.
Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку ОСОБА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2019 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції була оскаржена у касаційному порядку Військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 було задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.
Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2019 року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення - відмовлено.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі 1057,20 грн.
08 травня 2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Чернохатній Д.А. до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, у якій заявник просив стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі залишення позову без задоволення - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частини третьої статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Однак, Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України не скористалась своїм правом на подання заперечень проти розподілу витрат на правничу допомогу, та не подала до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині третьої статті 141 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені статтею 137 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених скаржником у суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернохатній Д.А., разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, надав суду апеляційної інстанції копію Договору про надання правової допомоги № 15-ПД від 28 вересня 2022 року, згідно положень якого вартість послуг (гонорар) адвоката складає 10 000,00 грн.
Зі Детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом Чернохатній Д.А. була виконана наступна робота по наданню правничої допомоги ОСОБА_4 за Договором про надання правової допомоги № 15-ПД від 28 вересня 2022 року:
1.Зустріч з Клієнтом, ознайомлення з документами, що стосуються спірних правовідносин. Первинна консультація Клієнта з питань способу захисту його порушених прав та інтересів у рамках справи № 502/386/18 (1 година вартістю1000,00 грн.).;
2. Ознайомлення із матеріалами справи № 502/386/18 у приміщенні Одеського апеляційного суду з виготовленням фотокопій (0,5 годин вартістю 1000,00 грн.).
3. Аналіз та дослідження положень Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про охорону дитинства», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практики Європейського суду з прав людини щодо аналогічних спорів. Пошук та дослідження судової практики (3 години вартістю 3000,00 грн.).
4. Запит у Клієнта додаткових матеріалів та інформації, організація отримання інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Аналіз матеріалів справи № 502/386/18 та наданих Клієнтом додаткових матеріалів, зокрема послужного списку військовослужбовця ОСОБА_1 (2 години вартістю 1000,00 грн.).
5. Складання письмових пояснень при новому розгляді справи № 502/386/18. Підготовка додатків до вказаної заяви (3 години вартістю 3500,00 грн.).
6. Складання клопотання про розподіл судових витрат по справі № 502/386/18 (0,5 години вартістю 500,00 грн.).
Таким чином, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення відмовлено, з урахуванням реальності та доведеності понесених апелянтом витрат на професійну правничу допомогу, на підставі положень п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 підтверджені витрати на правову допомогу, понесені заявником у суді апеляційної інстанції, в сумі 10 000 грн..
Керуючись ст. ст. 133, 137, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення - задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

      Головуючий                                                                       С.О. Погорєлова 
      
Судді                                                                         А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе