ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 травня 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 941/25/22
провадження № 22-ц/4809/99/23 

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,
суддів – Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.
розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриатБанк» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Колесник С. І. від 18 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця, -
встановив:
В січні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємців ОСОБА_3 , в якому просило стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 5526,26 грн та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 03 листопада 2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказано, що ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. 
ОСОБА_3 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором та станом на день її смерті утворилася заборгованість в сумі 5526 грн, яка складається з 1634,10 грн заборгованості за тілом кредиту та 3892,16 грн заборгованості за простроченими відсотками.
07 квітня 2020 року на виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивачем було направлено претензію кредитора до Петрівської районної державної нотаріальної контори, та 01 вересня 2021 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого позичальника є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
12 вересня 2021 року спадкоємцям ОСОБА_3 було направлено лист-претензію про погашення вазаної заборгованості, проте відповідачі жодних дій не вчинили.
Рішенням Петроівського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На обґрунтування скарги апелянт, пославшись на незаконність рішення суду, зауважив, що судом першої інстанції не враховано, що Банк пред`явив вимоги спадкоємцям позичальника у визначений законом строк для їх пред`явлення. 
Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг в AT КБ «ПриватБанк» підписала заяву № б/н від 03 листопада 2010 року, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 21) та отримала платіжну картку терміном дії до січня 2014 року (а. с. 49). 
Взяті на себе за договором зобов`язання позивач перед позичальником виконав вповному обсязі, надавши останній можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, а позичальник користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою за договором б/н за період 03 листопада 2010 року по 01 грудня 2021 року (а. с. 13-19).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку ОСОБА_3 свої зобов`язання перед банком не виконувала належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на день її смерті утворилася заборгованість в сумі 5526,26 грн, яка складається з 1634,10 грн заборгованості за тілом кредиту та 3892,16 грн заборгованості за простроченими відсотками (а. с. 8-12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 квітня 2018 року виконавчим комітетом Козацької сільської ради Петрівського району Кіровоградської області (а. с. 51).
07 квітня 2020 року Банком направлено на адресу Петрівської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора, згідно якої Банк просить включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 78337,40 грн (а. с. 53).
01 вересня 2021 року на адресу Банку надійшов лист Петрівської районної державної нотаріальної контори № 344/02-14 по те, що після смерті ОСОБА_3 було видано три свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я  ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 (а. с. 54).
12 вересня 2021 Банк надіслав відповідачам лист-претензію, з вимогою сплатити заборгованість ОСОБА_3 за договором від 03 листопада 2010 року в сумі 5526,26 грн (а. с. 55, 56).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк пред`явив вимоги до спадкоємців із пропуском встановленого законом строку.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановленийстрок(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цейстрок(термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.
Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Частиною першою-третьою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо пройого борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.  Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право наспадщину.  
Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Стаття 1281 ЦК України,яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог.
Як слідує з матеріалів справи Банк був обізнаний про отримання відповідачами свідоцтв на спадщину 06 жовтня 2020 року, адже саме в цей день Банк списав заборгованість з 78337,40 грн до 5526,26 грн (а.с. 13), тобто до отримання відповіді на претензію кредитора спадкодавця від Петрівської районної державної нотаріальної контори, в якій просив включити його кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, яку він отримав 01 вересня 2021 року (а. с. 54). Вимогу до спадкоємців Банк пред`явив лише 12 вересня 2021 року (а.с. 55,56).
Отже, банк пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця з дня, коли він дізнався про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч. 4 ст. 1282 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволення позовних вимог банку з підстав пропуску строку передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 1282 ЦК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Оскаржуване судове рішення є достатньо вмотивованими та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судоми норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 липня 2022 року - без змін.
     Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О. Л. Дуковський Л. М. Дьомич