ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3637/22                                                                    Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                              Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Височанської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.08.2022, -

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) про:
- визнання протиправним і скасування наказу №199 від 31.01.2022 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності;
- визнання протиправним і скасування наказу №56 о/с від 08.02.2022, включаючи зміни, які були внесені наказом №352 о/с від 29.06.2022 в частині визнання його звільненим зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 12.02.2022;
- поновлення на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області;
- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та за відсутності доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю). Під час визначення виду стягнення не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу, ступінь вини позивача, обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку, ставлення до служби. Наголошує, що наказ про звільнення прийнято під час його перебування у стані тимчасової непрацездатності. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та має місце неповне з`ясування обставин.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 з грудня 2013 року прийнятий на службу до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області. 
07.11.2015 згідно із Законом України «Про Національну поліцію» позивач прийняв присягу на вірність Українському народові.
Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві листом від 21.12.2021 №11/05-19169/21 повідомило відповідача, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №62021100040000094 від 01.09.2021 за підозрою ОСОБА_2 за фактом вимагання та отримання неправомірної вигоди, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У ході розслідування встановлено, що дільничні офіцери поліції Чернігівського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимагали та отримували від мешканки м. Чернігова ОСОБА_3 неправомірну вигоду за не притягнення останньої до адміністративної відповідальності. У додаток до вказаного листа надійшли копія повідомлення про підозру ОСОБА_2 , копії протоколів допиту свідка ОСОБА_3 та диск з відеозаписом отримання неправомірної вигоди.
У зв`язку із зазначеним 30.12.2021 ГУ НП в Чернігівській області прийнято наказ №2549 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії.
Згідно з Висновком службового розслідування за фактами, викладеними у листі Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві щодо неправомірних дій окремих поліцейських Чернігівського РУП ГУ НП в Чернігівській області від 25.01.2022 установлено, що капітан поліції ОСОБА_1 своїми діями 15.09.2021, які були викриті та задокументовані співробітниками Територіального управління ДБР, порушив присягу поліцейського «...завжди суворо дотримуватись Конституції України та чинного законодавства, бути чесними, сумлінними та дисциплінованими працівником...», що підриває довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України. За грубе порушення службової дисципліни, неналежного виконання посадових обов`язків, недотримання вимог п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присяги поліцейського в частині вчинення 15.09.2021 дій, які підривають авторитет Національної поліції України старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, капітан поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 31.01.2022 №199 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського Чернігівського РУП ГУ НП в Чернігівській області» вирішено звільнити позивача зі служби в поліції.
Своєю чергою наказом відповідача від 08.02.2022 №56 о/с (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» 08.02.2022.
Водночас наказом ГУ НП в Чернігівській області від 29.06.2022 №352 о/с (по особовому складу) змінено дату звільнення позивача на 12.02.2022.
Уважаючи вказані накази щодо звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що при винесенні оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до частини 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Положеннями статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Згідно з частиною 1, частиною 15 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до статті 17 Дисциплінарного статуту відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом. На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.
Відповідно до частин 1, 11 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.
Згідно із приписами статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, апеляційний суд має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:
- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;
- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;
- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;
- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви №11882/85).
Також гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Судом першої інстанції та висновком службового розслідування встановлено, що в ході проведення досудового розслідування слідчим відділом ТУ ДБР виявлено, що капітан поліції ОСОБА_2 спільно з капітаном поліції ОСОБА_1 вимагали та отримували від мешканки м. Чернігова ОСОБА_3 неправомірну вигоду за не притягнення останньої до адміністративної відповідальності.
Так, з пояснень громадянки ОСОБА_3 встановлено, що у середині липня 2021 року до неї додому прийшли два невідомі чоловіки у цивільному одязі, представились дільничними офіцерами поліції, які обслуговують дільницю за місцем її мешкання та повідомили, що вона повинна сплачувати їм грошові кошти, оскільки займається продажем алкогольних напоїв власного виробництва, за що передбачена відповідальність. З метою уникнення такої та не складання адміністративних матеріалів з їх боку вона повинна сплатити їм 5000 (п`ять тисяч) гривень. Остання пояснила, що не має змоги сплатити такі кошти, тоді вони почали роз`яснювати, що зазвичай особи, які займаються продажем алкогольних напоїв з дому, сплачують 1500-2000 гривень щомісячно, за не реагування на вказане правопорушення з боку дільничних інспекторів поліції. У розмові поліцейські повідомили про те, що вона повинна сплачувати 1000 (одну тисячу) гривень щомісячно, а вони в свою чергу не будуть притягувати її до відповідальності та повідомили, що за вказаною сумою грошей вони будуть приходити до неї 13-го числа кожного місяця. Чоловіки представились дільничними офіцерами поліції, один із яких представився ОСОБА_2 , повідомив, що він обслуговує її адресу та залишив свій номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ), інший представився ОСОБА_1 . У подальшому поліцейські попрощались та нагадали, що повернуться 13 числа наступного місяця, і їй необхідно буде сплатити 5000 гривень одноразово, або 1000 гривень щомісяця.
13.08.2021 близько 12:00 їй зателефонував чоловік, ОСОБА_4 , 1949 року народження та повідомив, що до них додому приходили чоловіки, які приходили місяць тому, та представлялися дільничними офіцерами поліції, у розмові останні продовжували вимагати сплатити грошові кошти. На пояснення її чоловіка про те, що вона знаходиться у лікарні та всі кошти йдуть на лікування та останнім часом алкогольні напої не продавали, поліцейські відповіли, що все розуміють, але гроші потрібно все одно сплачувати. Після зазначеної розмови громадянка ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів з приводу написання заяви щодо протиправних дій вищевказаних поліцейських.
15.09.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зафіксовано на відео факт отримання безпосередньо старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 спільно з капітаном поліції ОСОБА_2 від громадянки ОСОБА_3 раніше обумовлену грошову винагороду у розмірі 1000 грн (за не притягнення до адміністративної відповідальності особи за розповсюдження та виготовлення саморобних спиртних напоїв).
Указані протиправні дії та отримання неправомірної вигоди підтверджуються поясненнями громадянки ОСОБА_3 
19.10.2021 близько 14:00 за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві (з дислокацією у м. Чернігові), за процесуального керівництва Чернігівської обласної прокуратури, в рамках вищевказаного кримінального провадження «на гарячому» при отриманні грошової винагороди в сумі 1 000 грн від громадянки ОСОБА_3 було затримано старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 .
Опитаний 06.01.2022 в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП в Чернігівській області від 30.12.2021 № 2549, старший дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, посилаючись на статтю 63 Конституції України.
Дисциплінарною комісією встановлено, що позивач, користуючись своїм службовим становищем, діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою із старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_2 , вчинив дії, які дискредитують звання поліцейського, у результаті чого останні були викриті співробітниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва Чернігівської обласної прокуратури у вчиненні кримінального правопорушення.
Указані дії капітана поліції ОСОБА_2 та капітана поліції ОСОБА_1 полягали в наданні переваги громадянці ОСОБА_3 з метою уникнення нею відповідальності та одержанні за таке уникнення неправомірної вигоди для себе з використанням наданої їм влади та службового становища, тим самим надавали змогу правопорушнику уникати адміністративної відповідальності.
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Своєю чергою недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірного наказу, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.
Ураховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів уважає правомірним і пропорційним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.
Відсутність вироку суду про визнання позивача винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірного наказу, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не пункт 10 цієї норми.
Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а й обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів уважає правильним висновок місцевого суду про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади, у зв`язку наявністю факту вчиненого ним діяння, оскільки такий підтверджується висновком службового розслідування.
Водночас посилання позивача на звільнення його 08.02.2022, незважаючи на перебування з 03.02.2022 по 11.02.2022 на лікарняному, не заслуговують на увагу, оскільки, зважаючи на вказані обставини, наказом ГУ НП в Чернігівській області від 29.06.2022 №352 о/с (по особовому складу) змінено дату звільнення позивача на 12.02.2022.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18, від 15.04.2021 у справі №240/2677/20 та від 08.12.2022 у справі №460/2583/19.
Відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                                     О.Є. Пилипенко

                                                                                                              Л.Т. Черпіцька