ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №320/6812/22                                               Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Щавінський В.Р.,                                                                                                                                                   Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправної та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (далі по тексту - відповідач, Укртрансбезпека) в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.07.2021 №244829.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року зазначений позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2   ст. 309 КАС України   у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої   Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року   Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, а позов залишити без розгляду, виходячи з наступного. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.06.2021 року, на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 08.06.2021 року та направлення на рейдову перевірку від 08.06.2021 №026485, державними інспекторами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 .
За результатами вищевказаної перевірки посадовими особами був складений акт №281556 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.06.2021 року (далі   акт), яким зафіксовано, що під час надання послуг з перевезення вантажу у водія відсутня належним чином оформлена товарно-транспортна накладна, яка має містити всі реквізити, визначені   Законом №2344-ІІІ   або інший документ на вантаж.
Як вбачається з акту перевірки №281556, державним інспектором Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зроблено примітку, що водій транспортного засобу з даним актом ознайомлений, від підписання даного акту та надання пояснень відмовився.
Листом Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №51065/19.1/24-21 від 01.07.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт 20.07.2021 року.
27.07.2021 року Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, винесено постанову № 244829 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн., відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі по тексту - оскаржувана постанова).
Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Під час звернення до суду ОСОБА_1 додано до позовної заяви заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та визнання підстав такого пропуску поважними (а.с.12-14).
Суд першої інстанції ухвалою від 09.09.2022 року відкрив провадження по даній справі, визнавши причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом поважними.
Також, суд першої інстанції звернув увагу на правові положення ч. 3 ст. 123 КАС України. 
Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2      статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.
У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строку звернення до суду закріплені у   статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 3 та 4   статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України      якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 8 частини 1   статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України   суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4   статті 123 цього Кодексу.
Як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1 , 11.06.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме: транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 .
04.08.2021 року ОСОБА_1 отримав рекомендований лист з оскаржуваною постановою від 27.07.2021 року № 244829 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн., відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Разом з тим, з даним позовом до суду позивач звернувся 03.08.2022 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, який передбачено статтею 122 КАС України.
Так, в якості поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 зазначено, що, у зв`язку із карантинними обмеженнями коронавірусної хвороби (COVID-19), останній звернувся до суду із позовом до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправної та скасування постанови 03.02.2022.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року по справі №320/1780/22 залишено позовну заяву без руху, у якій вказано, що недоліки позовної заяви повинні бути усунуті у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн.
Позивач зазначив, що вказану ухвала надійшла на електрону пошту його представника 21.02.2022. 
24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території всієї країни було запроваджено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.
Позивач вказав, що в результаті виникнення в Києві та Київській області небезпеки для життя та здоров`я людей позивач був змушений евакуюватися, що унеможливило своєчасно усунути недоліки позовної заяви визначенні ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №320/1780/22.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі №320/1780/22 повернуто позовну заяву, у зв`язку із невчасним виконанням вимог ухвали від 04.02.2022.
Як зазначає позивач, зазначені обставини стали підставою для повторного  звернення  до суду з даним адміністративним позовом 03.08.2022 року.
Позивач зауважив, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. 
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи позивача про поновлення строку звернення до суду, дійшла висновку, що ОСОБА_1 ще станом на 04.08.2021 року було достеменно відомо про наявність оскаржуваної постанови, як останній зазначає у позовній заяві.
Крім того, підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, на які посилається останній, є безпідставними та не заслуговують на увагу суду оскільки не можуть бути визнані поважними, адже з моменту отримання оскаржуваної постанови до моменту подачі даного позову пройшов рік. 
З огляду на те, що колегією суддів не встановлено поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та враховуючи дату подачі адміністративного позову (03.08.2022 згідно штампу першої інстанції), позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду. 
Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно ст. 123 КАС України   у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.
Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002233.
Отже, дослідивши вказані доводи позивача та обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони не можуть бути прийняті судом, оскільки вказані обставини не можна віднести до ряду поважних причин, а чинне законодавство не передбачає такої підстави як поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яка має особливості провадження відповідно до норм КАС України, у зв`язку з неможливістю вчасно усунути недоліки позовної заяви (під час подання позивачем позовної заяви вперше).
У свою чергу, позивачем не обґрунтовано та не надано жодного належного доказу, що унеможливило останнього подати позовну заяву у встановлений адміністративним судочинством строк.
Отже, дослідивши обставини справи та заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовною заявою, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.
Наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою є неповажними, а підстав для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою немає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції помилково не надав оцінку даним обставинам, зокрема, пропуску позивачем звернення до суду з даним позовом, адже у даному випадку, наявні правові підстави для залишення без розгляду адміністративного позову, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних на те причин.
Пункт 1      статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      від 4      листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,             заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51).
Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови від 27.07.2021 року № 244829 без розгляду.
Згідно п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1   ст. 319 КАС України   судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями   238,      240 цього   Кодексу.
Відповідно до п. 8 ч. 1   ст. 238 КАС України   суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3   ст. 123 КАС України   якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що даний позов про визнання протиправною та скасування постанови Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 27.07.2021 року № 244829 підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 123, 238, 242, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправної та скасування постанови - залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                               А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 10.05.2023 року