Справа № 161/5315/22 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/443/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 червня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,
секретар судового засідання Ганжа М. І.,
з участю представника позивача Нечая Б. Б. ,
представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційної скаргою відповідачки ОСОБА_2 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року,  

                                          В С Т А Н О В И В :
У травні 2022 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що являється виконавцем послуг з теплопостачання - централізованого опалення та постачання гарячої води у місті Луцьку та надає послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстровані відповідачі, які являються споживачами послуги, але своїх обов`язків по оплаті коштів за надані послуги не виконують, у результаті чого станом на 01.04.2022 утворилася заборгованість у розмірі 50759,28 грн, яку просить стягнути з відповідачів, а також відшкодувати судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 50759 грн 28 коп. та по 827 грн з кожного судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені відповідачки ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині задоволення позову до ОСОБА_2 та ухвалити у цій частині нове судове рішення - про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ДКП «Луцьктепло», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Інші відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали.
У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Представник позивача Нечай Б. Б. апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення термінів, які вживаються при його застосування. Зокрема, згідно з п. п. 2, 5, 6, 7, 11, 13 ч.1 ст. 1 визначено, що
2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
7) кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;
11) плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання  інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та  поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води);
13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Інші терміни в цьому Законі вживаються у значеннях, наведених у Цивільному кодексі України та інших законах України (ч. 2 ст. 1).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради та наданими суду відомостями (а.с.9, 15-17).
Згідно наданого позивачем розрахунку у відповідачів перед ДКП «Луцьктепло» виникла заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з грудня 2015 року по лютий 2022 року у розмірі 50546,97 грн, за послугу обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по липень 2021 року у розмірі 27,19 грн, за послугу заміни вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по липень 2021 року у розмірі 33,54 грн та за абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 151,58 грн (а.с.5-8).
Наданий позивачем розрахунок відповідачами не спростовано.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі не оплачують надані їм позивачем комунальні послуги постачання теплової енергії, у зв`язку із чим заявлений розмір заборгованості підлягає до стягнення у солідарному порядку.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відповідачку ОСОБА_2 не може бути покладено обов`язку по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання у квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вона з 2005 року зі своєю сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ОСББ «Кравчука 26А» - відхиляються апеляційним судом, оскільки нарахування споживачу комунальної послуги відбувається за адресою його місця реєстрації, незалежно від фактичного місця проживання, чи знаходження.
Відповідачка зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на неї покладено обов`язок по оплаті наданих послуг, нарахованих саме за адресою її реєстрації.
Крім того, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.
Зазначена норма закону виключає право на неоплату вартості такої комунальної послуги, як постачання теплової енергії за будь-яких причин та обставин.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка ОСОБА_2 не є ні наймачем житлового приміщення, ні його власником - відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних доказів про зазначену обставину відповідачка не подала, а обов`язок солідарного стягнення з усіх зареєстрованих споживачів комунальної послуги передбачено Законом «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд         
                                                    П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , подану від її імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а  рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.     

Головуючий - суддя    

Судді