ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Київ

справа № 826/2849/15
адміністративне провадження № К/9901/2413/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Служби безпеки України 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року (головуючий суддя - Амельохін В.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді: Бужак Н.П., Парінов А.Б.)
у справі №826/2849/15 
за позовом ОСОБА_1 
до Служби безпеки України 
про визнання нечинним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №10/14-ос у частині зарахування в розпорядження та звільнення його з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України;
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос у частині зарахування його в розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України;
- поновити його на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України та одночасно зарахувати його в діючий резерв Служби безпеки України;
- стягнути зі Служби безпеки України на його користь розмір грошового забезпечення, недоотриманого, у зв`язку зі звільненням з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України та зарахуванням у розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України наказами Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №10/14-ос і від 31 грудня 2015 року №1489-ос, за період з 24 жовтня 2014 року по день ухвалення судового рішення у цій справі у розмірі, який буде обчислений після отримання відповідних документів від Служби безпеки України;
- зобов`язати Службу безпеки України поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання та вилучення відомостей про застосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», а також, з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України за Інтернет-адресою http://lustration.minjust.gov.ua.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №10/14-ос у частині зарахування в розпорядження та звільнення ОСОБА_1 з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України.
Визнано протиправним та скасовано наказ Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос у частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України та одночасно зараховано його в діючий резерв Служби безпеки України з 27 жовтня 2014 року.
Стягнуто з Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року у розмірі 770 213,90 грн. 
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України та одночасно зарахувати його в діючий резерв Служби безпеки України з 27 жовтня 2014 року.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 11 726,44 грн.   
3.          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції змінено, викладено абзаци четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Поновити ОСОБА_1 на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України та одночасно зарахувати його в діючий резерв Служби безпеки України з 24 жовтня 2014 року.
Стягнути зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення, недоотриманого, у зв`язку зі звільненням з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України та зарахуванням у розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України наказами Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року № 10/14-ос та від 31 грудня 2015 року № 1489-ос, за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року в розмірі 1 230   687,66 грн.».
Доповнено резолютивну частину рішення суду новим абзацом наступного змісту:
«Зобов`язати Службу безпеки України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1   заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
4.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить їх змінити, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення, недоотриманого, у зв`язку зі звільненням з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України та зарахуванням у розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України наказами Голови Служби безпеки України, за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року в розмірі 247   512, 31 грн.».
5.          Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6.          Судами попередніх інстанцій установлено, що наказом Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №14/10-ос «По особовому складу», відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про очищення влади» та Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підполковника ОСОБА_1 (Б-001139) по посаді заступника начальника управління (полковник) зараховано в розпорядження за підпунктом «б» пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів, згідно з розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 8 січня 2014 року №1/ДСК) з 24 жовтня 2014 року до 24 січня 2015 року начальника Департаменту оперативно-технічних заходів, звільнивши його з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління (полковник) в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів та одночасно виключивши його з діючого резерву Служби безпеки України (у період з 20 липня 2010 року по 22 липня 2011 року обіймав посаду заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області).
7.          Наказом Голови Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос «По особовому складу», відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України полковника ОСОБА_1 (Б-001139) зараховано в розпорядження за підпунктом «ж» пункту 48 (у зв`язку з застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади») з 12 серпня 2015 року начальника Департаменту оперативно-технічних заходів.
8.          Не погоджуючись із зазначеними наказами, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
9.          Суд першої інстанції вказуючи на протиправність прийняття Службою безпеки України спірних наказів, дійшов висновку про їх скасування. При цьому, поновлюючи позивача на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України та зарахування його в діючий резерв Служби безпеки України, зазначив, що він підлягає поновленню з 27 жовтня 2014 року, оскільки 25 та 26 жовтня 2014 року - вихідні дні. 
10.          Також, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року в розмірі 770 213,90 грн.
11.          Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо визначення дати поновлення позивача на посаді та змінив рішення в цій частині, вказуючи, що порушення прав позивача відбулось саме з 24 жовтня 2014 року, а тому саме з цієї дати позивач підлягає поновленню на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України. 
12.          При цьому зазначив, що саме 24 жовтня 2014 року відбулося переміщення позивача по службі в розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України. Після звільнення з займаної посади й надалі позивач перебував на військовій службі в Службі безпеки України та продовжував виконувати свій військовий обов`язок на нижчеоплачуваній роботі.
13.          У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначив, що в даному випадку не було вимушеного прогулу, як про це було зазначено судом першої інстанції.
14.          Крім того, апеляційний суд вказав, що з 01 березня 2018 року по 05 серпня 2020 року грошове забезпечення ОСОБА_1 мало б становити 1 102 133,22 грн, а з 24 жовтня 2014 року (дата звільнення з займаної посади та переміщенням на нижче оплачувану роботу) по 05 серпня 2020 року (день ухвалення рішення судом першої інстанції) - 1 881 868,55 грн.
15.          Враховуючи виплату позивачу грошового забезпечення у розмірі 651 180,89 грн, апеляційний суд дійшов висновку, що різниця між належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням і виплаченим за час виконання нижчеоплачуваної роботи, внаслідок незаконного звільнення (переміщення), становить - 1 230 687,66 грн. У зв`язку з чим, апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині розміру грошового забезпечення недоотриманого позивачем, у зв`язку зі звільненням з посади.
16.          Водночас, апеляційний суд вказав на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки встановивши в мотивувальній частині свого рішення щодо наявності підстав для зобов`язання Служби безпеки України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей щодо застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади", суд не вказав про це в резолютивній частині свого рішення. У зв`язку з цим, апеляційний суд доповнив резолютивну частину рішення суду першої інстанції новим абзацом щодо вирішення вказаного питання.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.          У касаційній скарзі Служба безпеки України не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у частині визначення розміру недоотриманого позивачем грошового забезпечення, у зв`язку зі звільненням з посади.
18.          На думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні оскаржуваних рішень у вказаній частині не дотримано обов`язкових вимог до судового рішення - законності та обґрунтованості, чим порушено положення статті 242  Кодексу адміністративного судочинства України та пунктів 2, 4, 6, абзацу п`ятого підпункту 10.4 пінку 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі». 
19.          Зазначає, що у даному випадку не мав місце вимушений прогул позивача, оскільки наказом Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №14/10-ос його звільнено саме з посади, а не з військової служби, після звільнення із вказаної посади та переміщення по службі в розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України позивач і надалі перебував на військовій службі в Службі безпеки України, продовжуючи виконувати свій військовий обов`язок на нижчеоплачуваній роботі (посаді).
20.          Посилається на положення абзацу 3 частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого у разі поновлення на посаді одночасно вирішується питання про виплату військовослужбовцю різниці матеріального і грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яку він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).      
21.          Скаржник наголошує, що звільнення позивача з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління (полковник) в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів, з одночасним виключенням його з діючого резерву Служби безпеки України, внаслідок якого відбулися зменшення розміру та періодичні невиплати грошового забезпечення, обумовлені реалізацією положень Закону України "Про очищення влади", а тому такі дії та рішення Служби безпеки України є правомірними. 
22.          При цьому, скаржник зазначив, що у випадку незастосування до позивача  заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади", та подальшого проходження військової служби (тобто, після 24 жовтня 2014 року) на посаді офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів СБУ обчислення розміру його місячного грошового забезпечення здійснювалось би не лише виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, але, також, і з урахуванням інших видів грошового забезпечення (надбавок і преміювання) та їх відповідних підвищень.
23.          Водночас, незважаючи на те, що розрахунки розміру недоотриманого грошового забезпечення за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року, наведені позивачем ґрунтуються на приписах нормативно-правових актів та є арифметично правильними, позивач з 24 жовтня 2014 року хоч і перебував на військовій службі в Службі безпеки України та виконував військовий обов`язок, проте вже не займав посаду офіцера діючого резерву СБУ по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України, оскільки був звільнений з неї у зв`язку із застосуванням до нього заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».   
24.          У зв`язку з цим, скаржник вказав на відсутність підстав для стягнення розміру грошового забезпечення за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року в розмірі 1 230687 грн 66 коп. 
25.          Зазначив, що в періоди з 22 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 28 липня 2016 року та з 15 червня 2019 року по 05 серпня 2020 року позивачу не виплачувалося грошове забезпечення. 
26.          Тому, на думку скаржника, невиплачене позивачу грошове забезпечення за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року складає 247 512,31 грн., у зв`язку з чим просив змінити рішення судів попередніх інстанцій, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини в іншій редакції.     
27.          У відзиві на касаційну скаргу позивач не погоджується з нею, вважає її доводи необґрунтованими, надуманими та такими, що не спростовують висновків оскаржуваних судових рішень, тому задоволенню не підлягає. 
28.          Позивач зазначив, що апеляційним судом встановлено всі обставини, які мають значення для вирішення справи, їм надано правильну правову оцінку та ухвалено законне рішення з чітким дотриманням норм матеріального і процесуального права.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
29.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
30.          Касаційне провадження за касаційною скаргою Служби безпеки України відкрито з підстави, передбаченої  .
31.          Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині розміру грошового забезпечення недоотриманого позивачем, у зв`язку зі звільненням з посади, а в іншій частині судові рішення не оскаржуються, то Верховний Суд перевіряє їх законність та обґрунтованість лише у цій частині.
32.          Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач серед іншого просив стягнути розмір грошового забезпечення, недоотриманого, у зв`язку зі звільненням з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України та зарахуванням у розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України наказами Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №10/14-ос і від 31 грудня 2015 року №1489-ос, за період з 24 жовтня 2014 року по день ухвалення судового рішення у цій справі у розмірі, який буде обчислений після отримання відповідних документів від Служби безпеки України.
33.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34.          Принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали повноваження на вчинення певних дій та в подальшому діяли виключно в межах тих повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України), у поєднанні з принципом законності вимагає, щоб такі дії органів державної влади були ще й правовими.
35.          За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
36.          Як встановлено судами, наказом Голови Служби безпеки України від 24 жовтня 2014 року №14/10-ос «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління (полковник) в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів, при цьому, позивача було зараховано в розпорядження за підпунктом «б» пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів, згідно з розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 8 січня 2014 року №1/ДСК) з 24 жовтня 2014 року до 24 січня 2015 року начальника Департаменту оперативно-технічних заходів.
37.          Отже, 24 жовтня 2014 року відбулося переміщення ОСОБА_1 по службі в розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України. При цьому, позивач після звільнення з займаної посади й надалі перебував на військовій службі в Службі безпеки України та продовжував виконувати свій військовий обов`язок на нижчеоплачуваній роботі. У зв`язку з цим, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що в даному випадку не було вимушеного прогулу. 
38.          За приписами абзацу 3 частини другої статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).
39.          Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
40.          Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Служби безпеки України, зарахованим у розпорядження відповідних начальників, у зв`язку з застосуванням до них положень Закону України "Про очищення влади", здійснювалася наступним чином:
- до 01 березня 2018 року - відповідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 23 січня 2008 року №35/ДСК та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 січня 2008 року за №71/14762 (далі - Інструкція №35/ДСК);
- з 01 березня 2018 року - згідно Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року №515/ДСК та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2018 року №512/31964 (далі - Інструкція №515/ДСК).
41.          Правовідносини з питань грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України в період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року врегульовані такими наказами Центрального управління Служби безпеки України: від 07 лютого 2014 року №40/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2014 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів"; від 30 квітня 2014 року №205/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2014 році"; від 17 січня 2015 року №15/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2015 році"; від 31 січня 2015 року №75/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2015 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів та про внесення змін до деяких актів Центрального управління Служби безпеки України"; від 02 лютого 2016 року №40/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2016 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів"; від 09 лютого 2016 року №50/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2016 році"; від 10 лютого 2017 року №85/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2017 році"; від 10 лютого 2017 року №81/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2017 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів", від 26 липня 2017 року №435/ДСК Про окремі питання грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України", від 19 січня 2018 року №65/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2018 році", від 19 січня 2018 року №73/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2018 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів", від 10 травня 2018 року №765/ДСК Про запровадження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2018 році"; від 02 січня 2019 року №7/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2019 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів"; від 07 листопада 2019 року №1715/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01 жовтня 2019 року"; від 30 грудня 2019 року №1996/ДСК "Про основні напрямки бюджетної політики Служби безпеки України у 2020 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів".
42.          Згідно з Довідкою Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 24 жовтня 2020 року №21/2/2-118 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24 жовтня 2014 року по 21 червня 2015 року, розмір його щомісячного грошового забезпечення становив 11 993,10 грн, з якого: посадовий оклад (заступника начальника управління) - 1910,00 грн; оклад за військовим званням "полковник" - 130,00 грн; надбавка за вислугу років 30% - 612,00 грн; надбавка військовослужбовцям, які провадять оперативно-розшукову чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення 50% - 955,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 268,50 грн; надбавка за особливості проходження служби 100% - 2652,00 грн; надбавка військовослужбовцям, які безпосередньо займаються виконанням завдань із забезпечення державної безпеки 70% - 1337,00 грн; преміювання 155% - 4110,60 грн. 
43.          Відповідно до листа Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 23 січня 2020 року 21/3/1-277, позивач не отримував грошове забезпечення у періоди з 22 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 28 серпня 2016 року та з 15 червня 2019 року по 31грудня 2019 року. 
44.          Апеляційний суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_1 за період з 05 вересня 2018 року по 14 червня 2019 року, було виплачено суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 135 006,54 грн на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі №826/16679/18.
45.          Преміювання військовослужбовців СБУ за посадою офіцера діючого резерву СБУ по посаді заступника начальника управління, яку до 24 жовтня 2014 року обіймав ОСОБА_1 , здійснювалося у таких граничних розмірах:
1) 270 % - з 01 січня 2015 року (пункт 7 наказу Центрального управління Служби безпеки України від 17 січня 2015 року №15/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2015 році" та додаток 1 до цього наказу);
2) 385 % - з 01 березня 2016 року (пункт 7 наказу Центрального управління Служби безпеки України від 09 лютого 2016 року №50/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2016 році" та додаток 1 до цього наказу);
3) 420 % - з 01 лютого 2017 року (пункт 7 наказу Центрального управління Служби безпеки України від 10 лютого 2017 року №85/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2017 році" та додаток 1 до цього наказу);
4) 456 % - з 01 липня 2017 року (пункт 7 наказу Центрального управління Служби безпеки України від 26 липня 2017 року №435/ДСК "Про окремі питання грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України" та додаток 1 до цього наказу);
5) 608 % - з 01 січня 2018 року (пункт 7 наказу Центрального управління Служби безпеки України від 19 січня 2018 року №65/ДСК "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2018 році" та додаток 1 до цього наказу).
46.          З 01 березня 2018 року Служба безпеки України перейшла на нову методику та правове регулювання нарахування грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на виконання якої, в Службі безпеки України було видано Інструкцію №515/ДСК та наказ Центрального управління Служби безпеки України від 10 травня 2018 року №765/ДСК "Про запровадження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2018 році".
47.          Як встановлено апеляційним судом, з 01 березня 2018 року ОСОБА_1 нараховувалося щомісячне грошове забезпечення у розмірі 15310,04 грн за наступною структурою і сумами: посадовий оклад - 9455,74 грн; оклад за військовим званням "полковник" - 1480,00 грн; надбавка за вислугу років- 4374,30 грн, що не заперечувалось відповідачем. 
48.          Отже, ОСОБА_1 не нараховувалися та не виплачувалися: надбавка за особливості проходження служби - на момент зарахування у розпорядження в розмірі 2652,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 15% від посадового окладу; преміювання у розмірі 155%.
49.          Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу III Інструкції №515/ДСК, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (встановлюється у розмірі 15% від розміру посадового окладу) з 01 березня 2018 року мала виплачуватися у розмірі 1418,36 грн (15% від 9455,74 грн).
50.          Згідно з пунктом 2 глави 15 розділу III Інструкції №515/ДСК, преміювання встановлюється в залежності від економії фондів, але від суми посадового окладу.
51.          Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу 111 Інструкції №515/ДСК, замість трьох надбавок, що встановлювались, відповідно до підпункту 2.3.5.1 пункту 2.3.5 розділу 2 Інструкції №35/ДСК (надбавка військовослужбовцям, які провадять оперативно-розшукову чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення), згідно підпункту 2.3.8.1 пункту 2.3.8 розділу 2 Інструкції №35/ДСК (надбавка військовослужбовцям, які безпосередньо займаються виконанням спеціальних завдань із забезпечення державної безпеки) та, згідно підпункту 2.3.2.1 пункту 2.3.2 розділу 2 Інструкції №35/ДСК (надбавка за особливості проходження служби), з 01 березня 2018 року призначається одна "надбавка за особливості проходження служби", яка встановлюється у розмірі до 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (тобто, до 100% від суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) в залежності від характеру виконуваних військовослужбовцем обов`язків за посадою відповідно до напряму діяльності підрозділу.
52.          З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що починаючи з 01 березня 2018 року щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 мало становити 32984,01 грн, з якого: 9455,74 грн (посадовий оклад); 1480 грн (оклад за військовим званням "полковник"); 4374,30 грн (надбавка за вислугу років 40 % від суми посадового окладу та окладу за військовим званням); 1418,36 грн (надбавка за роботу в умовах режимних обмежень - 15% від розміру посадового окладу); 945,57 грн (преміювання - 10% від розміру посадового окладу); 15310,04 (надбавка за особливості проходження служби - 100% від суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років).
53.          Вказана сума щомісячного грошового забезпечення повинна була виплачуватись позивачу в період з 01 березня 2018 року по 30 вересня 2019 року та повинна була становити 626 696,19 грн.
54.          Згідно з пунктом 1 глави ІІІ Розділу III Інструкції №515/ДСК та додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, військовослужбовцям з вислугою від 20 до 25 років встановлюється у розмірі 45% від суми посадового окладу та окладу за військовим званням.
55.          Апеляційним судом встановлено, що позивач проходить кадрову військову службу в Службі безпеки України з 23 вересня 1999 року, тому з 23 вересня 2019 року його вислуга у календарному обчисленні вже становила 20 років. Тому з 01 жовтня 2019 року надбавка за вислугу років ОСОБА_1 мала бути збільшена на 5% і становити 45%, тобто, 4921,08 грн.
56.          Таким чином, з 01 жовтня 2019 року, у зв`язку зі збільшенням надбавки за вислугу років, сума щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 повинна становити 34077,57 грн, з якого: 9455,74 грн (посадовий оклад); 1480,00 грн (оклад за військовим званням); 4921,08 грн (надбавка за вислугу років - 45% від суми посадового окладу і окладу за військовим званням); 1418,36 грн (надбавка за роботу в умовах режимних обмежень - 15% від посадового окладу); 15856,82 грн (надбавка за особливості проходження служби - 100% від суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років); 945,57 грн (премія - 10% від посадового окладу).
57.          Згідно з наказом Центрального управління Служби безпеки України від 07 листопада 2019 року №1715/ДСК «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України», з 01 жовтня 2019 року грошове забезпечення військовослужбовців СБУ збільшено на 25%.
58.          Отже, сума грошового забезпечення позивача мала бути збільшена на 8519,39 грн (34077,57 х 0,25) та становити 42596,96 грн.
59.          За приписами пункту 1 та 2 Глави 16 Розділу III Інструкції №515/ДСК, військовослужбовцям при оформленні основних відпусток, крім суми щомісячного грошового забезпечення, виплачується допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
60.          Враховуючи наведене, за 2019 рік позивачу має бути додатково виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 42596,96 грн. При цьому, з 01 жовтня 2019 року по 31 липня 2020 року, сума грошового забезпечення позивача, з урахуванням допомоги на оздоровлення під час відпустки, має становити 468566,56 грн.
61.          Пунктом 7 Інструкції №515/ДСК передбачено, що при виплаті військовослужбовцям грошового забезпечення за неповний місяць, розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
62.          З огляду на зазначене, грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01 по 05 серпня 2020 року становить 6870,47 грн (42596,96 : 31 х 5).
63.          Таким чином, апеляційний суд правильно вказав, що з 01 березня 2018 року по 05 серпня 2020 року грошове забезпечення ОСОБА_1 мало б становити 1 102 133,22 грн, а з 24 жовтня 2014 року (дата звільнення з займаної посади та переміщенням на нижче оплачувану роботу) по 05 серпня 2020 року (день ухвалення рішення судом першої інстанції) - 1 881 868,55 грн.
64.          Враховуючи те, що грошове забезпечення у розмірі 651 180,89 грн позивачу виплачено, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду, що різниця між належним позивачу грошовим забезпеченням і виплаченим за час виконання нижчеоплачуваної роботи, внаслідок незаконного звільнення (переміщення), становить - 1 230 687,66 грн.
65.          При цьому, Верховний Суд враховує, що Служба безпеки України у касаційній скарзі погодилась з розрахунками щодо розміру недоотриманого грошового забезпечення за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року, вказуючи, що такі ґрунтуються на приписах нормативно-правових актів та є арифметично правильними.
66.          З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача розмір грошового забезпечення, недоотриманого, у зв`язку зі звільненням з посади офіцера діючого резерву Служби безпеки України по посаді заступника начальника управління в 2 управлінні Департаменту оперативно-технічних заходів з одночасним виключенням із діючого резерву Служби безпеки України та зарахуванням у розпорядження начальника Департаменту оперативно-технічних заходів Служби безпеки України, за період з 24 жовтня 2014 року по 05 серпня 2020 року підлягає 1 230   687,66 грн та обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції в цій частині.
67.          Наведені у касаційній скарзі доводи Служби безпеки України не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень як підстав для їх скасування.
68.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
69.          З огляду на результат касаційного розгляду справи судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Служби безпеки України залишити без задоволення, а  рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №826/2849/15 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду