Справа № 127/19691/13-ц
Провадження № 22-ц/801/1503/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року	Справа № 127/19691/13-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К., 
за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:
заявник – Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (правонаступник Відділу Державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції),
боржник – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/19691/13-ц за апеляційною скаргою адвоката Захарчука Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року, постановлену у складі судді Кашпрука Г. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У серпні 2013 року в. о. начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ Немченко В. С. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.
Подання мотивоване тим, що у відділі державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів, а саме:
- № 241 (34911540) з виконання виконавчого листа № 203/3363/12 виданого 02 жовтня 2012 року Вінницьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 585200 грн, витрат на сплату судового збору в сумі 3 219 грн та витрат на правову допомогу в сумі 1 322,40 грн;
-№107(37046349) з виконання виконавчого листа №2-97/2011 від 07 липня 2011р. виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 557023,04 грн;
- №106 (37045400) з виконання виконавчого листа №2-1755 від 09 лютого 2011р. виданого Вінницьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у загальному розмірі 47 686,50 грн;
- №158(38344402) з виконання виконавчого листа № 2-2000/2011 від 01 червня 2011р. виданого Вінницьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1191921,63 грн;
- №165(38530984) з виконання виконавчого листа № 203/6604/2012 від 14 лютого 2013р. виданого Вінницьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 133 720,93 грн.
При перевірці майнового стану боржника було встановлено, що згідно відповіді КП «ВООБТІ» №3241/2/01-7/12 від 04 грудня 2012 року за боржником зареєстровано нерухоме майно в АДРЕСА_1 що знаходиться в заставі ПАТ«ОТП Банк».
Згідно з відповіддю ДПІ від 07 червня 2013 року № 1000946676 відкриті рахунки належні боржнику відсутні.
Згідно з відповідю ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області №9/5403 від 23 квітня 2012 року за боржником зареєстровано автотранспорт на який накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій.
Згідно з відповіддю ДПІ України від 07 червня 2013 року № 1000946676 боржник на обліку в органах ДПС не перебуває.
Згідно з відповіддю Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 18 січня 2013 року за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована.
Згідно з відповіддю Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при державному комітеті України по земельних ресурсах» за боржником зареєстровано земельна ділянка  АДРЕСА_1 .
Від стягувача за одним із виконавчих проваджень ОСОБА_4 надійшла заява про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконанням ним своїх зобов`язань.
З метою забезпечення виконання зазначених виконавчих документів, державною виконавчою службою постановами про відкриття виконавчого провадження від 15 березня 2013 року та 06 червня 2013 року було накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу.
Оскільки рішення суду боржником не виконуються, державний виконавець просив винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобов`язань.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до виконання ним зобов`язання по сплаті боргу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У червні 2023 року адвокат Захарчук М. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання в. о. начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 травня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.
Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 червня 2023 року справу призначено до розгляду на 03 липня 2023 року о 10 год. 40 хв. з повідомленням сторін. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, оскільки органами ДВС не було доведено факту ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень про стягнення з нього заборгованості, що є підставою для застосування такого обмеження щодо боржника.
Крім того у матеріалах справи взагалі відсутні належні та допустимі докази повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження стосовно нього.
Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення такого подання державного виконавця, а тому ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Із матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 37045400 з виконання виконавчого листа №2-1755 від 09 лютого 2011 року, виданого Вінницьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у загальному розмірі 47 686,50 грн та накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а. с. 12-13).
15 березня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 37046349 з виконання виконавчого листа №2-97/2011 від 07 липня 2011 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 55 7023,04 грн та накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а. с. 14-15).
06 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 38344402 за виконавчим листом № 2-2000/2011 від 01 червня 2011 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 191 921,63 грн та накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а. с. 9).
До подання в. о. начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ долучено реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції за 29 жовтня 2012 року (а. с. 4-5), 19 березня 2013 року (а. с. 6), 06 червня 2013 року (а. с. 8). 
05 березня 2013 року ВДВС Вінницького РУЮ було винесено постанову в межах виконавчого провадження 34911540 про розшук майна боржника, а саме автомобіля, що належить ОСОБА_1 .
Як видно із повідомлення Управління МВС України у Вінницькій обл. від 23 квітня 2012 року на належний ОСОБА_1 автомобіль 20 квітня 2012 року було накладено обмеження на проведення реєстраційних дій (а. с. 17). 
Із відповіді КП «ВООБТІ» №3241/2/01-7/12 від 04 грудня 2012 року видно, що за ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно в АДРЕСА_1 (а. с. 19).
Згідно відповіді управління ДМС України у Вінницькій області від 26.10.2012 року №13121 ОСОБА_1 документований паспортами громадянина України для тимчасового виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 27.04.2005 року та серії НОМЕР_3 від 17.12.2007 року (а. с. 20).
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а. с. 22) та власником житлового будинку за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності № 1038 від 25 серпня 2004 року (а. с. 23).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Вимогами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.
Розділом ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі – Інструкція) у редакції, чинній на момент винесення подання, було передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.
Подання повинно містити:
а) найменування суду, до якого направляється подання;
б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні;
в) реквізити виконавчого провадження;
г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік);
ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ.
До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).
У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю.
Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.
Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. 
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.
Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.
При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
З аналізу приписів статті 76 ЦПК України у системному зв`язку з пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу ХІ Інструкції вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.
Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що у поданні в. о. начальника ВДВС Вінницькою РУЮ зазначено про перебування на виконанні у відділі зведеного виконавчого провадження із виконання ряду виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, а саме:
- № 241 (34911540) з виконання виконавчого листа № 203/3363/12 виданого 02 жовтня 2012 року Вінницьким міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 585200 грн, витрат на сплату судового збору в сумі 3 219 грн та витрат на правову допомогу в сумі 1 322,40 грн;
-№107(37046349) з виконання виконавчого листа №2-97/2011 від 07 липня 2011р. виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитними договорами в розмірі 557023,04 грн;
- №106 (37045400) з виконання виконавчого листа №2-1755 від 09 лютого 2011р. виданого Вінницьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у загальному розмірі 47 686,50 грн;
- №158(38344402) з виконання виконавчого листа № 2-2000/2011 від 01 червня 2011р. виданого Вінницьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1191921,63 грн;
- №165(38530984) з виконання виконавчого листа № 203/6604/2012 від 14 лютого 2013р. виданого Вінницьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 133 720,93 грн.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що до вказаного подання долучено лише частину вибіркових документів із матеріалів виконавчого провадження. Зокрема, долучено лише три копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, а саме ВП №38344402, ВП №37045400, ВП №37046349 (а. с. 9-11, 12-13, 14-15), в той час, як на виконанні у відділі згідно із поданням їх перебувало п`ять.
Приватним виконавцем вживались заходи щодо розшуку та арешту майна боржника в межах чотирьох виконавчих проваджень, а саме ВП №38344402, ВП №37045400, ВП №37046349, ВП №34911540 (а. с. 9-11, 12-13, 14-15, 21).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що надані державною виконавчою службою копії матеріалів виконавчого провадження не свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні в розумінні ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 
Зокрема, надані копії документів виконавчого провадження не містять належних доказів про ухилення боржника від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. 
У матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ухиляється від явки до державного виконавця на його вимогу; не надає пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи в інший спосіб порушує вимоги законодавства про виконавче провадження.
Також подання державної виконавчої служби не містить доказів того, що було вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу.
Більше того, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник взагалі був обізнаний про наявність відкритих виконавчих проваджень і необхідність погашення боргу.
Як зазначалося, до подання в. о. начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ долучив реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції за 29 жовтня 2012 року (а. с. 4-5), 19 березня 2013 року (а. с. 6), 06 червня 2013 року (а. с. 8) на ім`я ОСОБА_1 , проте із зазначених документів неможливо встановити яка саме кореспонденція була направлена боржнику та чи отримав він її.
«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
На думку апеляційного суду, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежне.
З урахуванням вимог ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що заявником подання не було долучено жодних належних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні ухилявся від виконання судових рішень, сам факт не виконання в добровільному порядку рішень судів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в їх виконанні.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що подання в. о. начальника ВДВС Вінницького РУЮ є необґрунтованим, а відтак висновок суду першої інстанції про його задоволення з огляду на надані суду письмові докази є передчасним.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу та є підставними, а відтак суд першої інстанції дійшов невірного висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання в. о. начальника ВДВС Вінницького РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 

Щодо судових витрат
Згідно з частиною 13статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга адвоката Захарчука М. В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який є правонаступником відділу ДВС Вінницького РУЮ, підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 536,8 грн на користь держави.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Захарчука Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року скасувати та постановити нову.
Відмовити в. о. начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ Немченко В. С. у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язання по сплаті боргу.
Стягнути з Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 536, 80 грн судового збору на користь держави за перегляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                               В. В. Оніщук

Судді:                                                                             С. Г. Копаничук
       
                                                                                        С. К. Медвецький