УХВАЛА
 
13 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 464/1999/22
провадження № 51-2141ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року,
Встановлені обставини
За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, і призначено їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. 
Львівський апеляційний суд ухвалою від 20 лютого 2023 року апеляційні скарги засудженої та її захисника залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 - без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена не погоджується з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року з підстав невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості та зазначає, що суд не взяв до уваги всі пом`якшуючі обставини.
Мотиви Верховного Суду
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як видно з касаційної скарги засудженої, вона посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, однак не наводить обґрунтування, які саме обставини не врахував місцевий суд при призначенні покарання, відповідно до ст. 414 КПК. Також, засуджена не зазначила, у чому полягає явна несправедливість призначеного їй покарання через суворість. 
Як вбачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, засуджена та її захисник оскаржували вирок місцевого суду до суду апеляційної інстанції в підстав суворості призначеного покарання, однак в касаційній скарзі не наведено позиції засудженої щодо цієї ухвали апеляційного суду. 
Касаційна скарга засудженої взагалі не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду під час аргументації постановленого судом рішення,з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Також, вимоги касаційної скарги засудженої не узгоджуються з повноваженнями касаційного суду, відображеними у ст. 436 КПК, за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Прохальна частина касаційної скарги засудженої  не містить конкретної вимоги, що потрібно зробити суду касаційної інстанції з судовими рішеннями щодо неї за наслідками розгляду кримінального провадження, яка б узгоджувалась положеннями ст. 436 КПК. Також засуджена не вказала, яке на її думку, буде достатнє покарання для її виправлення.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки подана засудженою касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2022 року та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                             ОСОБА_3