ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2023 року
м. Київ
Справа № 351/827/21
Провадження № 51 - 1916 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 , 
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
та в режимі відеоконференції: 
засудженого                                                           ОСОБА_6 ,
його захисника                                                      адвоката ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12020095230000034, щодо
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, 
за ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4КК України, 
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Снятинського районного суду Івано - Франківської області від 27 травня 2022 року та ухвалу Івано - Франківського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року щодо нього.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2022 року ОСОБА_6 засуджено: 
- за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ст. 162 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ст. 296 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк                      6 років.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою. 
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 05 листопада 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 980, 70 грн.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. 
Ввечері 30 серпня 2020 року ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження (справа № 351/1869/21,      провадження № 1-кп/351/52/22), з метою з`ясування відносин з ОСОБА_8 пішли до господарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та де проживає його син ОСОБА_8 
30 серпня 2020 близько 22 години ОСОБА_6 , діючи у групі спільно із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, з метою застосування насильства щодо ОСОБА_8 вирішили незаконно проникнути до вказаного приміщення для подальшого вчинення у ньому злочинних дій.
Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла ОСОБА_9 - приміщення літньої кухні, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, без згоди власника домоволодіння, через хвіртку незаконно проникли у господарство ОСОБА_9 та підійшли безпосередньо до будівлі літньої кухні. Перебуваючи у господарстві            ОСОБА_9 , ОСОБА_6 всупереч волі законного володільця, порушуючи гарантоване ст. 30 ч. 1 Конституції України право на недоторканість житла, шляхом зламу вхідних дверей, без дозволу власника та інших присутніх у приміщенні осіб, діючи умисно, у групі із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно проник до коридору та у кімнату літньої кухні ОСОБА_9 .
У приміщенні літньої кухні ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , діючи у групі осіб разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив хуліганські дії стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час яких відносно них застосував фізичне насильство та спричинив тілесні ушкодження.
Крім того, ОСОБА_6 , зламавши вхідні двері літньої кухні спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, незаконно проник до коридору, де у той час знаходився ОСОБА_8 ,                          ОСОБА_10 , його дружина - ОСОБА_11 та двоє їхніх неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Побачивши ймовірність хуліганських дій ОСОБА_6 та особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_10 вибіг з приміщення літньої кухні та побіг до будинку, де знаходився батько ОСОБА_8 - ОСОБА_9 .
Знаходячись у коридорі літньої кухні, ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, використовуючи заздалегідь підготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - дерев`яну биту, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, безпричинно, наніс нею удар по голові ОСОБА_8 , від якого останній впав на коліна. В цей час до хуліганських дій                 ОСОБА_6 приєдналась особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, та нанесла удар дерев`яною палицею у ділянку лівої ключиці ОСОБА_8 , від якого той впав на підлогу.
Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 та розуміючи, що він не в змозі чинити опір, ОСОБА_6 наніс удар дерев`яною битою у ділянку лівого стегна та нижніх кінцівок ОСОБА_8 , а особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, продовжила наносити йому удари дерев`яною палицею по тулубу, лівій руці та голові, на зауваження ОСОБА_11 припинити хуліганські дії не реагували і припинили наносити йому тілесні ушкодження коли у коридор літньої кухні зайшов ОСОБА_10 .
Побачивши ОСОБА_10 , ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, продовжив хуліганські дії, вдаривши його дерев`яною битою у ділянку голови. Особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, схопила рукою за шию ОСОБА_10 та намагалася витягти його на подвір`я, а коли той почав чинити опір, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, почали наносити удари руками у ділянку грудної клітки та голови ОСОБА_10 . Хуліганські дії були припинені коли ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, побачили світло проблискових маячків службового автомобіля Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, який їхав на виклик ОСОБА_11 у господарство ОСОБА_9 , та залишили місце події до їх прибуття.
У результаті злочинних дій ОСОБА_6 та особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження.
Також у результаті злочинних дій ОСОБА_6 та особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_10 отримав легкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Івано - Франківського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора Снятинського відділу Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_14 задоволено частково і вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку суду посилання на вчинення злочину разом із ОСОБА_15 , вказавши натомість: «разом із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження». В решті вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2022 року залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала  
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції допущено багато порушень. Вказує на те, що судовий розгляд відбувся без участі потерпілого ОСОБА_9 та йому безпідставно відмовлено у його допиті, що, на його думку, відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Також вказує на те, що він просив допитати експерта, проте йому також було відмовлено, а на дослідженій судом бейсбольній биті не було виявлено ніяких відбитків. Крім того, не взято до уваги показання свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що не бачив у ОСОБА_6 біту. Зазначив, що судом не було з`ясовано які ще дві особи перебували на території, хто ці особи та кому належить біта. 27 травня 2022 року суддя ОСОБА_20 і прокурор ОСОБА_19 довели його до самогубства, оскільки він порізав вени, його видалили із зали суду і винесли вирок без нього, оскільки він був у лікарні. Також вказує на інші порушення, які, на його думку, є підставами для скасування судових рішень.   
Заперечень на касаційну скаргу засудженого від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
Засуджений та захисник в судовому засіданні вважали касаційну скаргу обґрунтованою і просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу засудженого необґрунтованою і просила залишити її без задоволення. 
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.   
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4КК України, відповідає встановленим обставинам та підтверджується безпосередньо дослідженими і оціненими доказами.
На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень суд першої інстанції у вироку обґрунтовано послався на наступні докази. 
Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 30 серпня 2020 року ОСОБА_6 із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, прийшли до нього та почали конфліктувати, ображали нецензурними словами і погрожували. Пізніше в цей же день вони знову прийшли до нього, були агресивно налаштовані, кричали, нецензурно вислювлювалися, погрожували. ОСОБА_6 тримав у руках біту у зв`язку з чим ОСОБА_10 із дружиною і дітьми закрились в кімнаті, ОСОБА_6 бив ногами в двері та вибив нижню частину дверей. Вказані особи били ОСОБА_10 по ногам. Після чого             ОСОБА_10 вибіг до ОСОБА_17 , а коли за декілька хвилин повернувся, то побачив як ОСОБА_8 лежав без свідомості у крові. Також повідомив, що щоли ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, побачили ОСОБА_10 , то почали його бити руками та ногами по різних частинах тіла, в тому числі по голові. ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, били ОСОБА_10 декілька хвилин та почувши сигнал поліцейського автомобіля, припинили нанесення ударів. Також свідок зазначив, що його дружина бачила як ОСОБА_6 бив його. Згодом прибула поліція та швидка медична допомога. Біту ОСОБА_6 викинув.
Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_10 в частині локалізації нанесених йому тілесних ушкоджень, механізму, способу їх заподіяння та знаряддя злочину, узгоджуються з висновком експерта №120 від 02.09.2020 року, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлено легкі тілесні ушкодження. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_10 та повідомив суду обставини, за яких  ОСОБА_6 разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, будучи озброєний бітою, виражались нецензурними словами, погрожували їм та відмовлялись покинули територію домоволодіння. ОСОБА_6  разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, вибили двері, почали бити їх по ногам. ОСОБА_10 побіг до батька, після чого ОСОБА_6 разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження,увірвались до кухні та почали його бити. ОСОБА_6 бив бітою по голові, а особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, била по плечах. Після нанесення ОСОБА_6 ударів бітою по стегну, ОСОБА_8 отримав перелом та втратив свідомість і отямився коли приїхала швидка медична допомога. ОСОБА_8 вказав, що проходив лікування близько одного місяця, на милицях ходив шість місяців. 
Показання потерпілого ОСОБА_8 в частині локалізації нанесених йому тілесних ушкоджень, механізму, способу їх заподіяння та знаряддя злочину, узгоджуються з висновком експерта № 119 від 01.10.2020 року. 
Вищезазначені показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо обставин подій узгоджуються з інформацією, отриманою під час проведення слідчих експериментів. Згідно з протоколами проведення слідчих експериментів від 07 грудня 2020 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відтворили як саме ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, проникли на територію господарства і його приміщення в с. Устя Коломийського району, вчинили хуліганські дії та заподіяли тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_11 , яка була безпосереднім свідком події, в судовому засіданні  підтвердила показання потерпілих та надала суду показання щодо обставин події. Вона підтвердила, що  ОСОБА_6 бив ОСОБА_8 бітою по голові, а потім його вдарила по плечах особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження. Від удару ОСОБА_6 битою по стегну ОСОБА_8 втратив свідомість. ОСОБА_6 з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, були агресивно налаштовані та не припиняли свої дії, у зв`язку з чим вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу.
Крім того, суд дав власну оцінку та послався у вироку на матеріали кримінального провадження, які в сукупності з іншими доказами підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2,                     ст. 296 ч. 4 КК України, а саме: 
-       витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження                               № 12020095230000034, з якого встановлено, що 30 серпня 2020 близько 22-00 год. ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно проникли до житла ОСОБА_9 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушили недоторканість житла, та кваліфіковано такі дії за ст. 162 ч. 2 КК України. 
-       з цього ж витягу встановлено, що ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та небезпечний характер своїх дій, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, використовуючи спеціально пристосований та заздалегідь приготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет - дерев`яну биту, яку він приніс із собою, в приміщенні літньої кухні господарства, де проживає ОСОБА_8 , умисно наніс останньому дерев`яною битою декілька ударів по різних частинах тіла, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, з кваліфікацією таких дій за ст. 296 ч. 4 КК України. Також ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, під час суперечки умисно спричинили тілесні ушкодження господареві ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що кваліфіковано за ст. 122 ч. 1 КК України; 
-       протокол огляду місця події від 30.08.2020р. із фототаблицями до нього, згідно якого проведено огляд господарства за адресою, АДРЕСА_2 , де в приміщенні літньої кухні, в коридорному приміщенні, а також на подвір`ї, на бетонній доріжці та частково на травяному покриві, виявлено чотири дерев`яні палиці, дві з яких із слідами речовини бурого кольору; 
-        висновок експерта № 119 від 01.10.2020 щодо виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень; висновок експерта № 120 від 02.09.2020 у щодо виявлених у   ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; висновок експерта № СЕ-19/109/8/1-441ХЗ/20 від 15.12.2020, за яким встановлено, що наданий на дослідження предмет, який було виявлено та вилучено в результаті проведення огляду місця події, не є холодною зброєю. Наданий на дослідження предмет відноситься до бейсбольних біт, призначених для проведення спортивних ігор для гри у бейсбол; протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 від 07.12.2020 року.  
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4КК України. При цьому всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.  
Доводи касаційної скарги засудженого про наявність підстав, передбачених ст. 412 КПК України, для скасування судових рішень через розгляд кримінального провадження судом першої інстанції без участі потерпілого ОСОБА_9 є безпідставними з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 412 ч. 2 п. 5 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Проте, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 був належним чином повідомленим про, дату, час і місце судового засідання у Снятинському районному суду Івано-Франківської області. 27 квітня 2022 року потерпілий ОСОБА_9 звернувся до цього районного суду із заявою, в якій вказав про те, що він є інвалідом і не має фізичної можливості бути присутнім при судовому розгляді, у зв`язку із чим просив суд здійснити судовий розгляд кримінального провадження щодо                     ОСОБА_6 у його відсутність. В цій же заяві він вказав про те, що просить суворо покарати ОСОБА_6 за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема і за незаконне проникнення до його володіння, так як будь-якого дозволу на проникнення на територію подвір`я його господарства, кухні або житлового будинку ОСОБА_6 він не надавав. 
Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст. 97 КПК України, зважаючи на важку хворобу ОСОБА_9 , наявність інших доказів порушення недоторканості житла, зокрема, заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення, передбаченого ст. 162 КК України, визнав допустимим доказом показання ОСОБА_8 із чужих слів, а саме зі слів його батька - потерпілого ОСОБА_9 про незаконність проникнення ОСОБА_6 в його господарство, що по АДРЕСА_2 . 
Необґрунтованими є доводи касаційної скарги про те, що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_18 , оскільки його показання були враховані при ухваленні вироку. Зокрема, в присутності законного представника, свідок                    ОСОБА_18 , який на час вчинення правопорушення був неповнолітнім, пояснив, що, хоч і не був безпосереднім свідком події, проте повідомив суду, що 30 серпня 2020 близько 22-00 год., у вечірню пору доби в с. Устя він ішов в напрямку магазину і зустрів ОСОБА_6 та особу, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження. Він, хоч і не бачив, що ОСОБА_6 був з бітою, проте підтвердив, що бачив як ці особи були у стані алкогольного сп`яніння, зайшли на територію господарства ОСОБА_8 та почали вибивати ногами двері. Чув, що в даному господарстві була бійка. Крім особи, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_6 інших осіб там не було. Він на територію господарства не заходив. Інших обставин подій не пам`ятає. 
Відповідаючи на доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що                         27 травня 2022 року суддя ОСОБА_20 і прокурор ОСОБА_19 довели його до самогубства, оскільки він порізав вени, його видалили із зали суду і винесли вирок без нього, оскільки він був у лікарні, необхідно зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 330 ч. 1 КПК України якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду.
18 лютого 2022 року під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 подавав заяву, у якій вказав про те, що у разі доведення його до самогубства, він просить прийняти міри до прокурора ОСОБА_19 та судді ОСОБА_20 , які, на його думку, порушують його права, і з цих підстав відкрити кримінальне провадження. Щодо вказаної заяви суддя ОСОБА_21 23 лютого 2022 року надав письмову відповідь ОСОБА_6 , роз`яснивши йому порядок притягнення до відповідальності судді та те, що повідомлення про вчинення особою кримінального правопорушення слід подавати за підслідністю до правоохоронних органів (а.п. 121,      т. 2). Інших заяв щодо вказаного питання ОСОБА_6 до суду не подавав, як і не подавав доказів свого звернення з повідомленням про кримінальне правопорушення до інших правоохоронних органів і такі дані в матеріалах кримінального провадження відсутні. 
18 лютого 2022 року всудовому засіданні Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 поводив себе агресивно, кричав, порушував порядок, при цьому сперечався із головуючим по справі те не виконував розпорядження головуючого щодо розгляду справи, на зауваження суду не реагував, у зв`язку із чим суд ухвалою попередив обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено із зали судового засідання, яке відбувається 18.02.2022 року.
24 березня 2022 року в судовому засіданні Снятинського районного суду Івано-Франківської областіОСОБА_6 поводив себе агресивно, кричав, порушував порядок, при цьому сперечався із головуючим по справі та не виконував розпорядження головуючого щодо розгляду справи, на зауваження суду не реагував, у зв`язку із чим його головуючим суддею усно попереджено про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено із зали судового засідання, яке відбувається 24.03.2022 року. Проте, у вказаному судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 продовжував сперечатися з головуючим по справі, намагався порізати собі вени, у зв`язку із чим суд відповідно до ст. 330 КПК України вирішив за необхідне видалити ОСОБА_6 з зали судового засідання на одне судове засідання, про що виніс ухвалу, мотивувавши своє рішення. 
17 травня 2022 року в судовому засіданні Снятинського районного суду Івано-Франківської областіОСОБА_6  поводив себе агресивно, кричав, порушував встановлений порядок, при цьому сперечався із головуючим по справі та не виконував розпорядження головуючого щодо розгляду справи, поводивсебе агресивно із працівниками конвойної служби, на зауваження головуючого судді не реагував, у зв`язку із чим його головуючим суддею було усно попереджено про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено із зали судового засідання, яке відбувається 17.05.2022 року. Проте обвинувачений ОСОБА_6 продовжував сперечатися з головуючим по справі в судовому засіданні, повторно намагався порізати собі вени, у зв`язку із чим суд відповідно до ст. 330 КПК України вирішив за необхідне видалити ОСОБА_6 з зали судового засідання на одне судове засідання, про що виніс ухвалу, мотивувавши своє рішення. 
27 травня 2022 року у день, коли відбулося завершення дослідження доказів та судові дебати, ОСОБА_6 разом із захисником брав участь в судовому засіданні, йому надавалось слово в судових дебатах, надавалось право на останнє слово та за їх участю було проголошено вирок відносно нього. За таких обставин доводи касаційної скарги щодо постановлення вироку у його відсутність є безпідставними, а видалення його із зали судового засідання відбувалось у порядку, передбаченому ст. 330 КПК України. 
Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що суддя ОСОБА_20 не дав вказівку про надання йому невідкладної допомоги, спростовуються матеріалами кримінального провадження. З ухвали Снятинського районного суду Івано-Франківської області від    05 листопада 2021 року вбачається, що з вищезазначених підстав ОСОБА_6 заявляв відвід головуючому судді ОСОБА_20 . Проте у задоволенні цього відводу було відмовлено, оскільки на заяву ОСОБА_6 про погане самопочуття йому було викликано швидку допомогу, однак після приїзду швидкої допомоги працівниками ШМД було повідомлено, що підстав для надання ОСОБА_6 невідкладної медичної допомоги немає, окрім як потреби звернення до психіатра.  
Крім того, засуджений у касаційній скарзі вказує про те, що не було допитано експерта, проте не вказує прізвище цієї особи та судове засідання, в якому він заявляв таке клопотання і з яких підстав. За матеріалами провадження дані про те, що ОСОБА_6 заявляв клопотання про допит будь-якого експерта, не встановлені, у зв`язку із чим вказаний довід касаційної скарги слід визнати необґрунтованим.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано, адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальні правопорушення вчинені  і засуджений є винним у їх вчинені.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у вироку зазначено формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень. 
При призначені покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції з дотриманням положень статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами та один тяжким злочином, поведінку ОСОБА_6 під час судового розгляду та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. При цьому суд не встановив у ОСОБА_6 щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, а рецидив злочинів судом враховано як обставину, що обтяжує покарання. Врахував суд також і дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, інформацію, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації та свідчить про те, що ОСОБА_6 вважає кримінальну поведінку нормою свого життя. Факторами, що підвищують ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення є відсутність роботи, його матеріальне становище, контроль над поведінкою та мисленням, вживання алкоголю та ставлення до правопорушень. У ОСОБА_6  високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки, який він становить для суспільства, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. 
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції  дійшов до обґрунтованого висновку за необхідне призначити ОСОБА_6 за ст. 122 ч. 1,               ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4 КК України покарання в межах санкцій вказаних статей та на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Покарання засудженому  ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. 
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.
Суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження в межах апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , належним чином перевірив викладені у ній доводи, частина з яких аналогічна доводам його касаційної скарги,  визнав їх безпідставними та належним чином мотивував своє рішення, зазначивши підстави, з яких ця апеляційна скарга визнана необґрунтованою, погодившись із висновком суду першої інстанції про те, що сукупність зібраних доказів підтверджує вину  ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2,                  ст. 296 ч. 4КК України. Апеляційний суд зазначив, що твердження ОСОБА_6 про недопустимість доказів - дерев`яних палок, є неспроможними, оскільки вказані речові докази були вилучені під час огляду місця події у встановленому законом порядку. Взявши до уваги суперечливі показання ОСОБА_6 в суді першої інстанції, врахувавши детальні та послідовні показання потерпілих та свідків, які в категоричній формі стверджували, що саме ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4 КК України, та які повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів у справі в частині часу, місця, способу їх вчинення, локалізації нанесення ударів та їх кількості, знаряддя злочину та інших обставин, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, залишивши апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини             ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1,                   ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4 КК України, та правильність кваліфікації його дій. 
Суд вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, скасування вироку та ухвали щодо ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Снятинського районного суду Івано - Франківської області від 27 травня 2022 року та ухвалу Івано - Франківського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3