ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 року	Львів	Справа № 380/16579/22 пров. № А/857/511/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Святецького В.В.,
за участі секретаря судового засідання      Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року (головуючого судді Сакалоша В.М., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 11 год. 32 хв. в м. Львів) у справі № 380/16579/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.11.2022 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці №1262-о від 12.10.2022 про звільнення ОСОБА_1 , поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, стягнути з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року задоволено позов повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці №1262-о від 12.10.2022 року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці. Стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову в сумі 992 грн. 40 копійок. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.
Не погодившись з прийнятим рішенням Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Покликається серед іншого на те, що суд першої інстанції посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», яка не має жодного відношення до спірних правовідносин, оскільки позивача звільнено не за результатами тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, а у зв`язку із неналежним виконанням умов Контракту про проходження державної служби від 14.07.2021 №677, а саме не недосягненням ключових показників завдань та невиконанням додаткових умов цього контракту, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 83, статті 88-1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VII.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
20.02.2023 представник позивача адвокат Вовчак А.В. долучив до справи письмові пояснення в яких вказує про відсутність створення Комісії з контролю за дотриманням посадовими особами Львівської митниці законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби щодо якої є посилання в Доповідній записці. 
01.03.2023 представник позивача адвокат Вовчак А.В. подав клопотання про долучення доказів, а саме відповіді Львівської митниці від 22.02.2023 №7.11-2-08/8/4060 в якій зазначається про відсутність у Львівській митниці наказу від 14.07.2020 №530.
10.03.2023 Львівська митниця подала клопотання про долучення доказів, а саме: 1) наказ Львівської митниці від 17.01.2022 №7-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 у вигляді зауваження; 2) наказ Львівської митниці від 04.01.2022 №1-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_2 у вигляді догани; 3) наказ Львівської митниці від 04.07.2022 №71-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_3 у вигляді зауваження; 4) довідку Львівської митниці від 01.03.2023 №81/7.4-22/51 про доходи ОСОБА_1 
28.03.2023 представник позивача адвокат Вовчак А.В. подав додаткові пояснення в яких вказує, що звільнення позивача є безпідставним та необґрунтованим, суперечить нормам законодавства, не відповідає положенням укладеного на рівних засадах умовах контракту та жодним чином не узгоджується з загальними принципами здійснення та припинення державної служби.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Рибяк В.О. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник позивача Вовчак А.В. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу у Львівській митниці на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська».
14.07.2021 між Львівською митницею та ОСОБА_1 було укладено Контракт №677 про проходження державної служби на посаді державної служби начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці.
Згідно пункту 5 Контракту №677, особа відповідно до контракту зобов`язується виконати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання.
Відповідно до пункту 26 Контракту №677, строк дії контракту з 15.07.2021 по 14.07.2024.
Наказом Львівської митниці від 08.09.2021 № 204, призначено проведення перевірки з окремих питань щодо з`ясування обставин законності дій посадових осіб та керівництва відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці під час здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу марки «Renault» модель «Master», а саме було встановлено, що головний державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_2 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», який полягає в недотриманні ним 05.09.2021 вимог п. 13 Порядку здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370, підп. 3 п. 1 Розділу ХІІ Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 №32) зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за №1021/27466, п.п. 3.1, 3.2 посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста Рава-Руська Львівської митниці, затвердженої 30.06.2021 в.о. начальника Львівської митниці Ніжніковим І.М., з якою ОСОБА_4 ознайомився під підпис 01.07.2021, п. 2.2.45.5 Положення про відділ митного оформлення №3 митного поста Рава-Руська Львівської митниці, затвердженого в.о. начальника Львівської митниці Ніжніковим І.М. 30.06.2021, а також підп. 2.1 п. 5 контракту про проходження державної служби №322 від 29.06.2021, укладеного між ОСОБА_4 та в.о. начальника Львівської митниці. 
Наказом Львівської митниці від 04.01.2022 №1-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. 
Наказом Львівської митниці від 17.01.2022 №7-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження. 
Наказом Львівської митниці від 19.04.2022 №71 «Про проведення перевірки з окремих питань» призначено перевірку щодо встановлення випадків відсутності в матеріалах пропуску (не прикріплення) в ФМ «Облік валютних цінностей» ACMO «Інспектор» сканкопій документів, на підставі яких здійснювались переміщення фізичними особами валютних цінностей, зокрема декларації транскордонного переміщення фізичними особами та підтверджуючих документів, про зняття з рахунку валютних цінностей цими громадянами. У переліку, щодо якого проводилась перевірка, наявний випадок відсутності в матеріалах пропуску сканкопій документів, митні формальності щодо якого здійснювала ОСОБА_3 . Під час здійснення митного контролю ОСОБА_1 не здійснив контролю за підпорядкованим особовим складом та наказом Львівської митниці від 04.07.2022 №71-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.
Згідно результатів виконання завдань та досягнення показників результативності ефективності та якості їх виконання державним службовцем за IV квартал 2021 року, за І-ІІ квартали 2022 року, підтверджується, що ОСОБА_1 виконав усі показники згідно вимог контракту, що затверджено посадовою особою Львівської митниці.
Начальником відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Юрієм Пшеничним складено 23.09.2022 за № 7.4-25/220 - Доповідну записку за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 .
12.10.2022 Львівською митницею винесено наказ №1262-о «Про звільнення ОСОБА_1 », у зв`язку із неналежним виконанням умов контракту про проходження державної служби від 14.07.2021 №677, а саме недосягненням ключових показників завдань та невиконанням додаткових умов цього контракту, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 83, статті 88-1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VII ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці.
Не погоджуючись із наказом №1262-о «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач звернувся із цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування наказу від 12.10.2022 №1262-о, оскільки ОСОБА_1 не проходив строк випробування, а перебував на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська». Окрім того в матеріалах справи міститься Результат виконання завдань та досягнення показників результативності ефективності та якості їх виконання державним службовцем за І квартал 2022, за IV квартал 2021 року, за ІІ квартал 2022 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 виконав усі показники згідно вимог контракту.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 569 Митного кодексу України (далі - МК України) працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII тут і надалі в редакції чинній на момент вирішення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 1 Закон № 889-VІІІ визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина 2 статті 1 Закон № 889-VІІІ).
Відповідно до пунктів 6-8 частини 1 статті 8 Закону № 889-VІІІ, державний службовець зобов`язаний, зокрема: забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Згідно частини 5 статті 570 МК України з особами, які призначаються на службу до митних органів на посади державної служби, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Рішення про віднесення посади державної служби до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, приймається до проведення конкурсу керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або керівником митниці у разі делегування йому відповідних повноважень.
Контракт про проходження державної служби укладається з особами у разі необхідності забезпечення організації та виконання завдань, що мають як тимчасовий, так і постійний характер.
Чисельність посад державної служби в митному органі, на які здійснюється призначення з укладанням контракту про проходження державної служби, не обмежується.
Контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.
Дія контракту про проходження державної служби за умови належного його виконання державним службовцем може бути продовжена за угодою сторін на той самий або більший строк, але не більше ніж на три роки шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.
Відповідно до частин 1, 2 статті 31-1 Закону № 889-VІІІ з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Порядок призначення на посади державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби, зокрема, визначає: 1) умови, за яких призначення на посаду державної служби може здійснюватися на умовах, передбачених контрактом; 2) обчислення строку проходження державної служби за контрактом та порядок набрання контрактом чинності; 3) види і порядок узгодження додаткових умов контракту; 4) порядок укладання контрактів; 5) відповідальність сторін та порядок вирішення спорів; 6) порядок продовження строку, зміни умов, припинення дії та розірвання контракту; 7) особливості укладання окремих контрактів.
Частиною 5 статті 31-1 Закону № 889-VІІІ визначено, що до істотних умов контракту належать: 1) місце роботи і посада державної служби; 2) спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби; 3) дата набрання чинності та строк дії контракту; 4) права та обов`язки сторін; 5) завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; 6) режим праці та відпочинку; 7) умови оплати праці; 8) відповідальність сторін та вирішення спорів; 9) підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.
За взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби.
При укладанні контракту про проходження державної служби не допускається звуження обсягу прав державного службовця, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 8 статті 31-1 Закону № 889-VІІІ контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.
Згідно із частиною 9 статті 31-1 Закону № 889-VІІІ контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду.
Контракт про проходження державної служби набирає чинності з дати, визначеної в акті про призначення на посаду як дата початку виконання посадових обов`язків (частина 10 статті 31-1 Закону № 889-VІІІ).
Відтак колегія суддів враховує, що відносини, зокрема, щодо припинення державної служби регулюються Законом № 889-VIII.
Підстави для припинення державної служби визначено приписами статті 83 Закону № 889-VIII, згідно з частиною першою якої державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
Згідно із статтею 88-1 Закону № 889-VIII щодо припинення державної служби з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби визначено, що контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові, крім передбачених цим Законом, підстави припинення державної служби.
Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що однією з підстав припинення державної служби, зокрема, є підстави, передбачені контрактом про проходження державної служби (у разі укладення).
Як згадувалось вище, 14.07.2021 між Львівською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби № 677 на посаді начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці (далі - Контракт № 677).
Пунктом 4 Контракту № 677 передбачено, що спеціальними вимогами до особи є, зокрема, доброчесність: здатність спрямовувати власні дії на захист публічних інтересів, утримуватися від конфлікту між приватними та публічними інтересами, ефективно розпоряджатися державними ресурсами, здатність дотримуватися правил етичної поведінки, порядності, чесності, справедливості, підзвітності; усвідомлення обмеження у виявленні переваг, прихильності та/або негативного ставлення до окремих фізичних та юридичних осіб, політичних партій, громадських, релігійних та інших організацій.
Згідно пункту 5 Контракту №677, особа відповідно до контракту зобов`язується виконати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання, зокрема серед інших: - керівництво та організація ефективної роботи підрозділу щодо забезпечення виконання покладених на підрозділ завдань; - забезпечення контролю за здійсненням митних процедур щодо товарів та транспортних засобів комерційного призначення.
Пунктом 10 Контракту №677 встановлено, що особа зобов`язана:
особисто виконувати завдання, визначені цим контрактом, та щоквартально звітувати про їх виконання безпосередньому керівнику протягом трьох робочих днів після завершення звітного періоду;
виконувати обов`язки, визначені у Законі України «Про державну службу», відповідних положеннях про структурні підрозділи державного органу, посадовій інструкції, та умов цього контракту;
не розголошувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків та завдань;
дотримуватися службової дисципліни, обмежень та заборон, пов`язаних з проходженням державної служби, інформувати безпосереднього керівника (у разі його відсутності керівника вищого рівня) про обставини, що унеможливлюють подальше проходження служби, перебування на займаній посаді або виконання умов цього контракту.
Відповідно до пункту 21 Контракту № 677 дія цього контракту припиняється: у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за згодою сторін; за ініціативою державного органу у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 Закону України «Про державну службу», та з інших підстав, визначених законодавством.
У разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту державний орган повідомляє особі про припинення цього контракту не пізніше ніж за сім календарних днів до такого припинення.
Згідно пункту 22 Контракту № 677 неналежним виконанням або невиконанням особою цього контракту вважається: невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначенні Графіком виконання завдань; недосягнення особою ключових показників завдання (завдань); невиконання додаткових умов цього договору.
Відповідно до пункту 26 Контракту №677, строк дії контракту з 15.07.2021 по 14.07.2024.
Кабінетом Міністрів України від 17.06.2020 №494 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (далі - Порядок №494), який визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби (далі - контракт) як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби категорії «Б» або «В» (далі - особа).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 494 контракт може бути укладено з особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби та основні посадові обов`язки за посадою якої передбачають виконання конкретного завдання (завдань), яке є заздалегідь визначеним, досяжним, з встановленими датами початку і завершення виконання (не виконується постійно). Робота на посаді державної служби, яка передбачає укладення контракту, не може бути типовою та повторюваною.
Відповідно до контракту особа зобов`язується виконувати завдання, а державний орган зобов`язується виплачувати їй заробітну плату згідно із Законом України «Про державну службу». Завдання, передбачені у контракті, визначаються в межах повноважень, встановлених посадовою інструкцією. Завдання містять ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання (далі - ключові показники), які повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано діяльність особи. Ключові показники повинні вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні і мати чіткі строки виконання (пункт 9 Порядок № 494).
Згідно із пунктом 10 Порядку № 494 особа зобов`язана виконувати завдання, визначені контрактом, особисто. Контрактом визначаються окремі етапи виконання завдань. Про виконання окремого етапу завдання особа звітує у спосіб і в строки, визначені контрактом.
За приписами пункту 14 Порядку № 494 у контракті зазначаються предмет, істотні та додаткові умови, строк дії контракту та реквізити сторін. До контракту додається графік виконання завдань, який є його невід`ємною частиною.
Пунктом 15 Порядку № 494 передбачено, що істотними умовами контракту є: місце роботи і посада державної служби; спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби, за якою укладається контракт; дата набрання чинності та строк дії контракту; права та обов`язки сторін; завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; режим праці та відпочинку; умови оплати праці; відповідальність сторін та вирішення спорів; підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 494 за взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби, що не суперечать Закону України «Про державну службу» та не звужують обсяг прав особи.
Додатковими умовами контракту, зокрема, можуть бути: встановлення випробування для особи з метою визначення її відповідності займаній посаді із зазначенням його строку; направлення особи у службові відрядження; умови професійного розвитку особи надання службового транспорту та умови його експлуатації; види розумного пристосування для особи з інвалідністю.
Додатком до Порядку № 494 затверджено форму типового контракту про проходження державної служби, а додатком типового контракту про проходження державної служби - графік виконання завдань.
Пункт 25 Порядку № 494 встановлює, що дія контракту припиняється з підстав, передбачених законом. Суб`єкт призначення або керівник державної служби до прийняття наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу на зайняття відповідної посади або до її заміщення шляхом переведення може визначити додаткові, крім встановлених законодавством, підстави розірвання контракту, а також строки та порядок повідомлення про це сторонам.
Згідно частини 1 статті 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.
Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (частини 1, 3, 10, 11 статті 69 Закону № 889-VIII).
Стаття 73 Закону № 889-VIII встановлює, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.
Відповідно до статті 75 Закону № 889-VІІІ, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 71 Закону № 889-VIII).
Так, на виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 був затверджений «Порядок здійснення дисциплінарного провадження» (далі - Порядок № 1039).
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1039 передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Відповідно до пункту 35 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.
Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону.
Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.
У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.
Згідно пункту 36 Порядку № 1039, за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що начальником відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Юрієм Пшеничним складено 23.09.2022 за № 7.4-25/220 - Доповідну записку за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 .
Оскаржуваний наказ №1262-о від 12.10.2022 прийнято, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 83, статтею 88-1 Закону України «Про державну службу» та на підставі пункту 21 Контракту про проходження державної служби від 14.07.2021 № 677, у зв`язку із недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту. У пункті 2 оскаржуваного наказу вказується підстава: резолюція в.о. начальника Львівської митниці Шахрая О.Є. на доповідній записці за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 23.09.2022 №7.4-25/260, Контракт про проходження державної служби від 14.07.2021 №677, статті 31-1, 88-1 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до Доповідної записки від 23.09.2022 № 7.4-25/220 у вступній частині зазначається, що Комісією з контролю за дотриманням посадовими особами Львівської митниці законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження служби утвореною наказом Львівської митниці Держмитлужби від 14.07.2020 №530 на підставі доповідної записки відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці від 15.09.2022 №7.4-25/232 розглянуто матеріали контрольних заходів стосовно начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_1 та комісією встановлено порушення впродовж перебування на своїй посаді, однак як було вказано вище відповідну Доповідну записку підписав начальник відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Ю. Пшеничний, підписів і зазначення інших посадових осіб членів комісії відсутні.
Також як вбачається із відповіді Львівської митниці від 22.02.2023 №7.11-2-08/8/4060, яку представник позивача адвокат Вовчак А.В. подав до апеляційного суду у Львівській митниці наказ від 14.07.2020 №530 відсутній на який є покликання Львівської митниці у вказаній Доповідній записці.
З урахуванням наведеного дії позивача кваліфіковано як ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону № 889-VIII, а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.
В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.
Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.
Виходячи з суті спірних правовідносин і предмету доказування у цій справі, судом підлягає дослідженню правомірність висновків стосовно порушення позивачем функціональних обов`язків з урахуванням вимог Закону № 889-VIII та Порядку № 1039 у відповідності до укладеного Контракту №677, однак як засвідчують матеріали справи такий порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідачем не дотриманий.
Водночас, на думку суду недоліки у роботі позивача, які зазначені в доповідній записці від 23.09.2022, на підставі якої було прийнято оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 не свідчать в повній мірі та не підтверджують його недостатню кваліфікацію, доповідна записка не містить належних обґрунтувань щодо висновку про невідповідність позивача займаній посаді, також містить посилання на наказ який відсутній, а висновки щодо складення її комісією є непідтвердженими, оскільки відповідні підписи і прізвище посадових осіб відсутні.
Таким чином, доводи доповідної записки начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці ОСОБА_5 не підтверджені повнотою, достатністю, всебічністю, не застосованого правового інструментарію для доведення вини позивача згідно законодавства та за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів складено незаконну, невмотивовану доповідну записку із пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення посади.
Колегія суддів вважає, що в порушення пункту 9 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» (припинення державної служба з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) та статті 88-1 Закону України «Про державну службу» (контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові підстави припинення державної служби), необґрунтовано та безпідставно при звільненні ОСОБА_1 та припиненні державної служби, митний орган до спірних правовідносин, застосував пункт 21 Контракту №677 про проходження державної служби від 14.07.2021 в частині недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту. Оскільки на момент звільнення позивача кінцевий результат ключових показників результативності, ефективності та якості їх виконання не міг бути встановлений, так як, термін їх не закінчився, а строки виконання і вимір ключових показників у кількісному та якісному вираженні не оцінені, як і показники відхилення, що передбачені Порядком укладення контрактів про проходження державної служби (Порядок № 494).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно Результатів виконання завдань та досягнення показників результативності ефективності та якості їх виконання державним службовцем за IV квартал 2021 року, за І-ІІ квартали 2022 року, підтверджується, що ОСОБА_1 виконав усі показники згідно вимог Контракту №677, що затверджено посадовою особою Львівської митниці (аркуші справи 19-27). 
Щодо покликання апелянта, як на підставу невиконання умов Контракту, про те, що ОСОБА_1 не забезпечено контроль за дотриманням підлеглими, зокрема стосовно підпорядкованого працівника ОСОБА_2 , щодо якого триває досудове розслідування у кримінальному провадженні за частинами 1, 2 ст. 364 КК України, оскільки в його діях наявні ознаки дисциплінарного проступку, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Наказом Львівської митниці від 04.01.2022 №01-дс до головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення - догана.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі №380/3060/22, яке набрало законної сили згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської митниці про скасування наказу.
Тобто по даному факту притягнутий працівник митниці поніс покарання, яке залишене в силі судом, а за поведінку підлеглих працівників у кожному конкретному випадку не можна ставити у пряму залежність від професіоналізму їх керівника. Крім цього, як встановлено вище, позивачем у IV кварталі 2021 року, у І-ІІ кварталах 2022 року систематично проводилися заходи щодо запобігання, виявленні та протидії корупції, а тому встановити чи були проведені позивачем заходи контролю у цій сфері не достатніми для дотримання працівниками підрозділу службової дисципліни та чи додаткові заходи контролю вплинули б на підлеглих працівників щодо недопущення ними недоліків у роботі, за встановлених обставин справи та наданих доказів відповідачем, не видається можливим. 
Щодо оцінки досягнення/недосягнення ключових показників завдань та виконання/невиконання додаткових умов контракту мала місце на час надзвичайних і невідворотних обставин через військову агресію російської федерації і введення воєнного стану в Україні, що суд апеляційної інстанції вважає об`єктивними обставинами, які унеможливили та утруднили суб`єктами господарювання здійснювати в повному обсязі свою господарську діяльність, за рахунок якої і формуються ключові показники надходження до бюджету митних платежів. Крім цього, вказуючи на недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, відповідач не зазначає доказів, які це підтверджують, обставин та періоду, у якому приймались ключові показники завдань, їх оцінку і наслідки.
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що наказом Львівської митниці від 17.01.2022 №7-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження та він звернувся до суду щодо визнання його протиправним та скасування наказу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі №380/4865/22, яке набрало законної сили згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року, позов задоволено повністю.
У судовому рішенні по справі №380/4865/22, встановлено наступні висновки, які є преюдиційними у даному спорі, а саме: «аналізуючи в сукупності дії ОСОБА_1 щодо виконання ним своїх посадових обов`язків, суд переконаний, що позивач фізично не зміг би проконтролювати дію кожного з інспекторів зміни при одночасному оформленні відділом великої кількості транспортних засобів, а саме 745 транспортних засобів.
Судом проаналізовано наказ Мінфіну від 31.07.2015 № 684 «Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю», який регламентує єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю. 
Згідно п. 1 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, за результатами аналізу та оцінки ризиків у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України АСУР (шляхом здійснення автоматизованого контролю із застосуванням СУР) та/або посадові особи митних органів на підставі результатів застосування СУР (шляхом здійснення комбінованого та/або неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР) обирають форми та обсяги митного контролю.    
Ч. 3 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, передбачає, що посадові особи митниці (митного поста) Держмитслужби, які здійснюють митний контроль у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, в обов`язковому порядку переглядають сформований за допомогою інформаційних технологій Перелік митних формальностей та доповнюють/змінюють його за результатами проведення комбінованого та/або неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР шляхом оцінки ризику відповідно до документальних профілів ризику, орієнтувань, переліків індикаторів ризику, методичних рекомендацій, у тому числі за результатами аналізу поданих для митного контролю документів (їх копій), відомостей, результатів застосування технічних засобів митного контролю, а також на підставі вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.
Згідно розділу ІХ Порядку з метою забезпечення повноти збереження інформації щодо форм та обсягів митного контролю посадова особа митного органу (його структурного підрозділу) фіксує в АСМО або іншій інформаційній системі ЄАІС усі митні формальності, визначені за результатами застосування СУР, а також вносить інформацію про результати виконання митних формальностей відповідно до пунктів 8, 9 розділу VII цього Порядку.
Відтак, в Порядку не зазначено про покладення саме на позивача обов`язку здійснювати детальний моніторинг виконання посадовими особами відділу митних формальностей, сформованих за результатами застосування системи управління ризиками, з метою оцінки повноти здійснення заходів, направлених на протидію порушенням законодавства з питань державної митної справи, як і не зазначено алгоритм дій позивача з проведення моніторингу.
В доповідній записці дії позивача кваліфіковано як ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.
В той же час, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.
Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.
Суд зазначив, що посадовою інструкцією позивача як начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці не покладено обов`язку щодо взяття обов`язкової участі в проведенні митного огляду товарів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України, як і не покладено обов`язку проводити ідентифікацію долучених інспекторами фото світлин транспортних засобів, долучених до ПІК «Інспектор».
Крім того, суд зауважив, що порушення вчинені ОСОБА_6 були виявлені за результатами опрацювання робочою групою дисциплінарної комісії фотографій з іншого митного посту, за результатами інформації, отриманої від правоохоронних органів, а відтак ОСОБА_1 не мав ні можливостей, ні засобів на проведення такого ґрунтовного аналізу долучених інспектором фотографій, як і повноважень на вчинення таких дій.
Посадові обов`язки позивача, крім того, не передбачають його відповідальності за порушення обов`язків щодо митного контролю та митного оформлення товарів працівниками відділу, на яких прямо покладено такі функції і які є самостійними суб`єктами відповідальності за вчинення порушень по службі.
Разом з тим, ні в судовому наказі, ні в процесі судового розгляду відповідач не конкретизував дій позивача, не зазначив, які дії мав він вчинити, а не вчинив, обмежившись лиш загальними фразами щодо необхідності контролю за діями підлеглих.
Відтак, юридична відповідальність особи, в тому числі і за порушення державного службовця, настає лише у випадку вчинення нею правопорушення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
В контексті спірних правовідносин, це, зокрема, означає, що позивач повинен відповідати за порушення, які вчинені ним особисто, а не головним державним інспектором відділ митного оформлення №3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці.
Відповідач, доводячи правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не довели суду, в чому конкретно полягає вина позивача. Якщо вони вважали, що така вина полягає у відсутності контролю за діями підлеглих, як це зазначено у спірному наказі, то необхідно довести, що саме повинен був вчинити позивач по службі в плані виконання своїх службових обов`язків щодо здійснення такого контролю і не вчинення чого призвело до порушення службових обов`язків підлеглими особами (не проведення інструкцій, оперативних нарад, раптових перевірок під час несення служби, не застосування заходів впливу до винних працівників, не виявлення порушень, не реагування на них у випадку виявлення тощо), що стало наслідком виявлених порушень з боку безпосереднього виконавця. Відповідач, не конкретизуючи вину позивача, виходить тільки з факту порушень службової дисципліни підлеглим працівником та безпідставно вважає це достатньою підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, що на думку суду, є помилковим.
Застосування до позивача як начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці дисциплінарного стягнення за вчинене порушення підпорядкованим працівником не ґрунтується на нормах законодавства щодо персональної відповідальності особи».
Вказане обґрунтування і аналіз дій ОСОБА_1 відповідають рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі №380/4865/22, яке набрало законної сили та враховується у даному спорі, як преюдиційне.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною 4 статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, за змістом частини 4 статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Також відповідно до постанови Верховного Суду від 18.03.2020 справа № 818/1118/18 положеннями статті 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ відповідач допустив порушення вимог законодавства в частині процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем позбавлено позивача права на надання будь яких письмових пояснень та зауважень стосовно порушень, які ставилися йому у вину, що є суттєвим порушенням процедури дисциплінарного провадження.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що з наявних у матеріалах справи документів видно, що матеріали, на підставі яких прийнято оскаржуваних наказ, не містили відомостей, що характеризують позивача за період його роботи у митному органі, а також відсутні відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень у позивача, відповідачем не встановлено обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби, що також свідчить про порушенням процедури проведення дисциплінарного провадження. Оскільки, з`ясування всіх цих обставин, збирання відомостей, є обов`язковою передумовою, яка передує винесенню наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Враховуючи вищенаведене, позов задоволено правомірно, оскільки зміст оскаржуваного наказу та документи, які зазначено у такому наказі, як підстави його прийняття, не містять детальної інформації та не описують суть і обставини недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, відсутня обґрунтована оцінка формулювань таких показників, не отримано від особи пояснень і не проаналізовано фактичний стан обставин того чи іншого показника чи умови контракту, їх вплив у період перебування на державній службі, порушено порядок здійснення дисциплінарного провадження проведення якого передбачено Законом № 889-VIII та Порядком №1039.
Щодо стягнення з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, яке судом першої інстанції не пораховано, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
За приписами частин 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.
Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100 він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.
За правилами пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Згідно довідки Львівської митниці № 81/7.4-22/51 від 01.03.2023, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 станом на день звільнення становить 1267,88 гривень.
Отже, оскільки середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 1267,88 грн. до нарахування, а зважаючи на 144 робочі дні вимушеного прогулу за період з 13.10.2022 по 02.03.2023, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 182574,72 грн. (1267,88 грн. х 144 днів). При цьому з вказаної суми відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.
За наведених обставин підлягає задоволенню вимога в частині стягнення з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення позивача і до дня винесення судом рішення про поновлення позивача.
Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції послався на постанову Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», яка не має відношення до спірних правовідносин, оскільки позивача звільнено не за результатами тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, а у зв`язку із неналежним виконанням умов Контракту про проходження державної служби від 14.07.2021 №677, а саме не недосягненням ключових показників завдань та невиконанням додаткових умов цього контракту, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 83, статті 88-1 Закону України «Про державну службу» є підставним, а тому апеляційний суд вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції обґрунтуваннями, викладеними вище в даній постанові, адже в решті рішення прийнято правильно щодо визнання протиправним і скасування оспорюваного наказу та поновлення позивача.
Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає частково.
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частин 2 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки як зазначалося вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду, яке підлягає зміні та в решті залишенню без змін, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивачем не надано доказів понесення ним інших судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці - задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 380/16579/22 - змінити в частині мотивів відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.
Абзац 4 резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року викласти в наступній редакції: Стягнути з Львівської митниці (79008, м. Львів, вул. Костюшка 1, ЄДРПОУ 43971343) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.10.2022 по 02.05.2023 в розмірі 182574 (сто вісімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 72 коп. (без відрахування податків, зборів та обов`язкових платежів).
В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            В.В. Святецький

Повний текст постанови складено 15.05.2023