ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 р.	Справа № 480/2077/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2023, (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/2077/21
за позовом      ОСОБА_1  
до   Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації  
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії Управління соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати щорічної разової допомоги до 5-го травня 2020 року відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) незаконними, як такі, що порушують права позивача у сфері соціального захисту;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену щорічну разову допомогу до 5-го травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмір 5 мінімальних пенсій за віком, встановлених відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1- 247/2018 (3393/18).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено ч.5 т.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили 17.09.2021.
15.11.2021 Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 480/2077/21, який пред`явлено позивачем до примусового виконання (а.с. 93).
09.09.2022 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано відповідачу 10 днів для виконання судового рішення з моменту отримання відповідної постанови (а.с. 92).
20.09.2022 Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації повідомило державного виконавця, що судове рішення від 02.07.2021 у справі №480/2077/21 виконано відповідачем частково в частині нарахування ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5-го травня.
Також зазначило, що не має можливості виконати рішення суду в частині виплати разової грошової допомоги з підстав відсутності фінансування. Не ухиляється від виконання рішення суду та при надходженні бюджетних асигнувань рішення суду буде виконано повністю (а.с. 94). 
27.10.2022 та 11.11.2022 державним виконавцем винесені постанови про накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду (а.с. 95-96).
30.01.2023 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити судовий контроль шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити йому  щорічну разову грошову допомогу до 05 травня 2020 р. як учаснику бойових дій, виходячи з розміру 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 480/2077/21 та встановити відповідний строк для цього (10 робочих днів).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено частково.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 02.07.2021 у справі № 480/2077/21.
Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації (далі - відповідач), не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подало  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю відмовити.
В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачем рішення суду виконано в частині нарахування позивачу щорічної разової допомоги до п`ятого травня, проте Управління соціального захисту населення не має можливості виплатити належну суму з огляду на відсутність фінансових можливостей.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не ухиляється від виконання судового рішення та виконує всі необхідні дії, спрямовані на його виконання в повному обсязі. Після надходження бюджетних асигнувань рішення суду буде виконано в повній мірі.
Крім того, на думку апелянта, встановлення судового контролю можливо лише на стадії прийняття рішення у справі, в підтвердження чого посилається на постанови Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/18826/14 та від 07.11.2019 у справі № 361/11754/13-а.
Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається   в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач (боржник у виконавчому провадженні) тривалий час не виконує судове рішення не виконав в частині  виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05.05.2020 в сумі 6 800,00 грн.
Враховуючи оскарження відповідачем ухвали суду першої інстанції фактично лише в частині задоволення заяви та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування таких заходів впливу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп. 3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Колегія суддів зауважує, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Цей обов`язок не залежить від того, подала особа, на користь якої прийнято рішення, заяву чи виконавчий лист. Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені ст.382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначене узгоджується з правовою позицією яка викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.
Судовим розглядом встановлено, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 480/2077/21 набрало законної сили 17.09.2021, а отже підлягає обов`язковому виконанню.
Вказаним рішенням суду зобов`язано Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік, згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум.
На виконання судового рішення, відповідач нарахував ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 05 травня 2020 р. в сумі 6 800,00 грн,  проте не виплатив її.
При цьому, суд першої інстанції врахував, що Державною виконавчою службою з метою примусового виконання рішення суду від 02.07.2021,  вчинялися дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме: накладено штраф на боржника, подана заява до суду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення. Проте вказані дії не призвели до повного виконання судового рішення.
Таким чином з 2021 судове рішення  у справі № 480/2077/21 не виконано відповідачем у повному обсязі.
Наданий апелянтом розрахунок (а.с. 124), в якому зазначено про включення коштів на виплату позивачу разової допомоги до 05.05.2020 до бюджетної програми не є достатнім доказом на підтвердження вчинення Управлінням всіх можливих заходів з метою виконання судового рішення.
Доводи апелянта про неможливість виконання судового рішення в частині виплати ОСОБА_2 щорічної разової допомоги до п`ятого травня з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на вказані цілі,  колегія суддів оцінює критично, оскільки як вже зазначалось доказів вчинення всіх можливих заходів для забезпечення реального здійснення виплати позивачу відповідної суми заборгованості відповідач ні суду першої ні апеляційної інстанції не надав.
Лише посилання на відсутність бюджетного фінансування без вчинення відповідних дій з метою виконання судового рішення в повному обсязі не може бути виправданням з боку Держави невиконання рішення суду та відмови особі у захисті (реалізації) її порушених прав.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), звертав увагу, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. 
В пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини зауважував, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Твердження скаржника про те, що на адресу Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА відповідачем щомісяця надається інформація про потребу в бюджетних асигнуваннях з метою виплати заборгованості не підтверджені матеріалами справи.
Колегія суддів вважає також помилковими доводи апелянта, про те, що стаття 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог, оскільки положення ч. 1 ст. 382 КАС України не встановлюють зазначеного обмеження. За змістом вказаної норми права обов`язок подати звіт про виконання судового рішення може встановити суд, який його ухвалив. Таке питання може бути вирішене судом одночасно з прийняттям рішення, так і після завершення розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17 також не погодився із висновком про те, що ст. 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог. Верховний Суд зазначив, що законодавець у вказаній нормі процесуального кодексу фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.
Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 826/18826/14 та від 07.11.2019 у справі № 361/11754/13-а колегія суддів відхиляє, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 із встановленням Управлінню соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації строку для подачі до Сумського окружного адміністративного суду звіту про виконання судового рішення у цій справі.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації  залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 по справі № 480/2077/21 в частині задоволення заяви залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  24.04.2023 року