ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/6032/20	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі – Вовненко А.В.,
за участю представника відповідача – Лукасевич К.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу,- 
ВСТАНОВИЛА:
В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Відділу проходження державної служби Управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тимофія Дудіна № 37-дв від 19 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у вигляді догани.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працює на посаді державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 19 червня 2020 року начальником Відділу проходження державної служби управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано наказ № 37-дв про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани, який позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що спірний наказ виданий всупереч подання дисциплінарної комісії від 11.06.2020 року про закриття дисциплінарного провадження. Зазначає, що в його діях фактично відсутні ознаки дисциплінарного проступку. Вказує, що не виконав приписів ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2019 року, якою зобов`язано державного виконавця винести постанови про закінчення виконавчих проваджень з підстав подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що в порушення приписів Закону начальник Відділу проходження державної служби Управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тимофій Дудін виніс наказ № 37-дв від 19 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани всупереч поданню Дисциплінарної комісії № 13537/04-54 від 11.06.2020 року про закриття дисциплінарного провадження та без належного обґрунтування необхідності відступити від викладених  у вказаному поданні приписів. Апелянт вказує, що судом першої інстанції повністю проігноровано відсутність у наказі № 37-дв від 19 червня 2020 року будь-якого належного обґрунтування необхідності відступити від приписів, викладених у поданні Дисциплінарної комісії № 13537/04-54 від 11.06.2020 року про закриття дисциплінарного провадження та не надано жодної оцінки твердженню щодо недотримання виписів частини 11 статті 69 Закону України «Про державну службу» під час винесення оскарженого наказу. Зазначає, що в його діях фактично відсутні будь-які ознаки дисциплінарного проступку. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що «свідоме, тривале невиконання позивачем ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року по справі № 2/1522/11374/11, яка набрала законної сили та про яку позивачу було достовірно відомо, на думку суду, є доказом вчинення дисциплінарного проступку».
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у задоволенні клопотання   ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2020  р. було відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2020  р. відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 31 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2021 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції – П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що твердження позивача про обов`язковість висновків дисциплінарної комісії для суб`єкта призначення є таким, що прямо суперечить нормам Закону № 889-VІІІ. Відповідно до постанови № 66/6/1/2020 про результати перевірки виконавчого провадження від 07.05.2020, в діях головного державного виконавця Перчика В.О., вбачається недотримання вимог частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», в частині строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, частини першої пункту 13 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, при примусовому виконанні зазначеного виконавчого документу. Дисциплінарною комісією було встановлено наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень). Окремою думкою голови Дисциплінарної комісії ОСОБА_2 в діях головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МРУМЮ ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), тому головою Дисциплінарної комісії ОСОБА_2 було надано пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани. З урахуванням характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, обставин, за яких він був вчинений, попередньої поведінки державного службовця, а також ставлення до виконання посадових обов`язків та керуючись статтями 64-67 Закону застосовано до Позивача дисціплінарне стягнення у вигляді догани. Представник відповідача зазначає, що до позивача було застосовано одне з найм`якіших покарань у вигляді догани. Відповідачем об`єктивно та повно встановлені всі обставини вчинення дисциплінарного проступку, враховано обставини, що пом`якшують відповідальність, пояснення державного службовця, які надавались з цього порушення. Також, відповідачем дотримано встановлений чинним законодавством порядок дисциплінарного провадження з визначенням усіх обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час обрання виду дисциплінарного стягнення. З огляду на зазначене, представник відповідача просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.10.2014 року на адресу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління (на теперішні час - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) надійшла заява начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Яковенко В.А. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-11374/11, виданого 08.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси (т.4 а.с.24) про зобов`язання ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , щодо усунення перешкод у здійсненні Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси права користування та розпорядження двома приміщеннями площею 33,75 кв. м., адміністративної будівлі № 9 військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення цього приміщення (т.2 а.с.2, т.4 а.с.2).
04.07.2017 року державним виконавцем Перчиком В.О. винесено постанови про прийняття виконавчих проваджень (т.2 а.с.12, 38, т.4 а.с.9, 34).
17 вересня 2019 року управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області листом № 09.2-3520 (т.2 а.с.204, т.4 а.с.202) на адресу другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса спрямували ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року по справі № 2/1522/11374/11.
Зазначеною ухвалою Приморський районний суд міста Одеси ухвалив визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. щодо не винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078 та зобов`язав головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078. (т.2 а.с.205-207, т.4 а.с.203-206)
Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року апеляційну скаргу Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. - залишено без задоволення. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року - залишено без змін.
30 січня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) зі скаргою на бездіяльність державного виконавця (т.2 а.с.278-279).
31 січня 2020 року Південне міжрегіональне управління юстиції (м.Одеса) прийняло наказ № 238-к “Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ” (т.2 а.с.276), відповідно до якого наказано дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі-Дисциплінарна комісія) здійснити дисциплінарне провадження у період з 31 січня по 14 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку. 
Наказом № 321-к від 14 лютого 2020 року продовжено здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 29 лютого 2020 року.
07 травня 2020 року заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальником управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області прийнято постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 45243429 (т.2 а.с.382-384) та постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 45304078 (т.2 а.с.394-396), відповідно до яких дії державного виконавця Перчика Віталія Олександровича визнані такими, що проведені з недотриманням вимог ч.1 ст.13, п.13 ч.1 ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” та зобов`язано вжити заходи щодо закінчення зазначених виконавчих проваджень.
08 травня 2020 року державний виконавець Перчик Віталій Олександрович прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 45304078 (т.2 а.с.405-406) та постанову про закінчення виконавчого провадження № 45243429 (т.2 а.с.408-409).
28 травня 2020 року наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) “Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ” № 1209-к (т.3 а.с.23-24) наказано утворити дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 та здійснити дисциплінарне провадження.
10 червня 2020 року за результатами дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внесено подання, відповідно до якого Дисциплінарна комісія надає пропозицію щодо закриття відповідного дисциплінарного провадження у відношенні ОСОБА_1 (т.3 а.с.92-108)
19 червня 2020 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято наказ № 37-дв “Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ” (т.1 а.с.13-17), відповідно до якого наказано ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), притягнути до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
Підставами прийняття вказаного рішення зазначено: подання дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 від 11.06.2020 року № 13537/04-54, окрема думка ОСОБА_2 голови дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 , дисциплінарна справа ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 від 19.06.2020 року.
Позивач не погодився із зазначеним наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне провадження було призначено суб`єктом призначення, що відповідає приписам Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим доводи позивача про те, що дисциплінарне провадження не може бути порушено за скаргою боржника суд відхилив.
Суд першої інстанції вважав твердження позивача про обов`язковість врахування висновків дисциплінарної комісії для суб`єкта призначення такими, що суперечать нормам Закону України «Про державну службу», оскільки пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії має рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Крім цього, суд першої інстанції прийшов до висновку, що свідоме, тривале невиконання позивачем ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2019 року по справі 2/1522/11374/11, яка набрала законної сили та про яку позивачу було достеменно відомо, є доказом вчинення дисциплінарного проступку.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, шо при призначенні виду дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідач діяв у межах власної дискреції а тому оскаржуваний наказ є таким що прийнятий на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини між сторонами у даній справі регулюються правовими нормами  Конституції України,  Закону України «Про державну службу»,  Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.
Згідно із частиною 1  статті 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися  Конституції  та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених  Конституцією  та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
Законом України «Про державну службу»  визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Статтею 64 Закону України «Про державну службу»  визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Відповідно до пункту 7 частини 1  статті 2 Закону України «Про державну службу», суб`єктом призначення є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.
З матеріалів справи вбачається, що дисциплінарне провадження відносно позивача порушено наказом начальника управління Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28 травня 2020 року, а тому висновок суду про те, що дисциплінарне провадження було призначено суб`єктом призначення, та відповідає приписам Закону України «Про державну службу» колегія суддів вважає вірним.
При цьому, відповідно до  статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з  ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ч.1  ст.258 ЦПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Згідно з  ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Відповідно до ст. 273 ЦПК України  рішення суду набирає законної сили, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до наказу про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року, останнього за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.(т. с. 1 а.с. 13)
Підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, стало невиконання ухвали Приморського районного суму м. Одеси від 16.08.2019 року. Дисциплінарним органом зазначено, що ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання, негайно після її проголошення а тому в діях головного державного виконавця Перчика В.О. вбачається недотримання вимог частини першої ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», в частині строків прийняття рішення та вчинення виконавчих дій, п. 13 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а також розділу ХV інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, розділу 11 Посадової інструкції головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.09.2018  та розділів 11 і 111 посадової інструкції головного державного виконавця Відділу від 28.12.2019, пунктів 3 та 4 типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України від 20.04.2016 року № 1183/5, розділу 11 Положення про відділ.
З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 16.08.2019 року було визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О., щодо невинесення постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП№45243429 та ВП №45304078 та зобов`язано головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП№45243429 та ВП №45304078.(т. с. 2 а.с. 188)
Вказане судове рішення було оскаржено Державним виконавцем Перчиком В.О. у апеляційному порядку.
Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року  ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2019 року залишено без змін.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року надіслана судом до реєстру 22.08.2019 року, зареєстрована 23.08.2019 року, оприлюднена 27.08.2019 року та набрала законної сили 09.06.2020 року.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси 08.05.2020 року ОСОБА_1 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 45243429 та №45304078 з примусового виконання виконавчих листів.(т. с. 2 а. с. 23)
Таким чином, колегія суддів зауважує, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси набрала законної сили лише 09.06.2020 року і до цієї дати у ОСОБА_1 були відсутні підстави її виконувати, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, про  відсутність у діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Крім цього, статтею 69 Закону України «Про державну службу»  передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.
За правилами частини 1  статті 73 Закону України «Про державну службу», з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Відповідно до частин 9, 10  статті 69 Закону України «Про державну службу», дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є подання дисциплінарної комісії, яке має рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. При цьому, рекомендаційний характер подання дисциплінарної комісії не позбавляє суб`єкта призначення обов`язку виконати дії, передбачені Законом.
Згідно з частиною одинадцятою статті 69 Закону суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку. 
Статтею 74 Закону встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Тобто повноваженнями щодо визначення виду стягнення і врахування, зокрема, обставин, що пом`якшують чи обтяжують дисциплінарний проступок, наділена виключно дисциплінарна комісія відповідно до Закону, який не надає права суб`єкту призначення застосовувати до державного службовця інший вид дисциплінарного стягнення, ніж той, що рекомендований дисциплінарною комісією. 
Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.
Крім того, керуючись статтею 77 Закону, суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням). Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що накладання дисциплінарного стягнення за дисциплінарний поступок віднесено до виключної компетенції суб`єкта призначення. Водночас приймати таке рішення суб`єкт призначення зобов`язаний на підставі подання дисциплінарної комісії відповідно до вимог статті 69, 77 Закону, тобто застосований може бути тільки той вид стягнення, що рекомендований дисциплінарною комісією. Разом з тим суб`єкт призначення наділений правом не застосувати до державного службовця вид дисциплінарного стягнення, що рекомендований дисциплінарною комісією. Проте у випадку відмови суб`єкта призначення від застосування рекомендацій дисциплінарної комісії, він повинен надати обґрунтовані підстави такої відмови. 
З подання дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 від 10 червня 2020 року вбачається, що комісією здійснено дисциплінарне провадження та надано пропозицію, щодо закриття відповідного дисциплінарного провадження.(а.с. 71 т. с. 3)
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що суб`єктом призначення до ОСОБА_1 застосовано інший вид дисциплінарного стягнення, ніж рекомендовано Комісією, однак в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 від 19 червня 2020 року не наведено обґрунтувань підстав такої відмови, що є порушенням Закону України «Про державну службу». 
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що дисциплінарними проступками є
1) порушення Присяги державного службовця;
2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;
3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;
4) дії, що шкодять авторитету державної служби;
5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;
6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;
7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;
8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;
9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;
10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;
11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;
12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;
13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;
14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;
15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Як видно з вказаної статті закону, перелік дисциплінарних проступків є вичерпним та не належить розширеному тлумаченню.
Відповідно до ст. 66 цього Закону, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Також частиною 2-5 ст. 66 цього Закону чітко зазначено у разі допущення якого проступку, яке застосовується стягнення.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 66 цього Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
Як вище було зазначено, Дисциплінарною комісією було рекомендовано закрити дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 .
Оцінюючи надані сторонами докази та виходячи із змісту положень Закону України «Про державну службу» в частині, що стосується дисциплінарної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ діяв не у спосіб, та не у порядок визначений цим Законом .
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 77 Закону України «Про державну службу», пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження, та дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця (ч. 2 ст. 74 Закону).
Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 74, ч. 5 ст. 77 Закону України «Про державну службу» колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не мав повноважень виходити за межі наданих Дисциплінарною комісією пропозицій без належного мотивування своїх дій.
Щодо висновку суду першої інстанції, про те що пропозиція Дисциплінарної комісії або подання Дисциплінарної комісії мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення та керівник не обмежений пропозиціями викладеними у поданні, колегія суддів погоджується з тим, що подання має рекомендаційний характер, однак не погоджується з тим, що керівник наділений повноваженнями застосувати до особи більш суворе дисциплінарне стягнення або застосувати стягнення, у той час коли подання не містить таких пропозицій, без належного мотивування.
Колегія суддів наголошує на тому, що оскаржуваний наказ не містить мотивування відступу від пропозиції Дисциплінарної комісії.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення, у зв`язку з чим, вимоги позивача належать задоволенню повністю, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 37-дв від 19 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Б. Хмельницького,  34, м. Одеса,   65028; код ЄДРПОУ 43315529) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; РНКОПП – НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). 
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06.04.2023 року.

Головуюча суддя:                                                                                        О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                           А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                           А.Г. Федусик