ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2023 р.                                                               Справа №926/4727/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                Кравчук Н.М.
                                                                                Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання                                        Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу  Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт, б/н від 04.04.2023 (вх.№01-05/1045/23, №01-05/1056/23  від 05.04.2023),
на рішення  Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 (повний текст рішення складено 27.03.2023)
у справі  №926/4727/22 (суддя Гурин М.О.)
за первісним позовом:  Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт  (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, код ЄДРПОУ 37199618)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю  УПГ-Інвест  (59343, Чернівецька область, Кіцманський район, село Мамаївці, вул. І. Богуна, буд.16, код ЄДРПОУ 33418719)
про  стягнення заборгованості за договором оренди майна в сумі 132492,10 грн
за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю  УПГ-Інвест
до: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт
про  визнання недійсним договору оренди №547 від 21.06.2019 року

за участі представників:
від позивача (за первісним позовом)  не з`явився;
від відповідача (за первісним позовом) -  не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі №926/4727/22 відмовлено у задоволенні первісного позову. Задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання недійсним Договору оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності від 21.06.2019 року. Визнано недійсним Договір оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності від 21.06.2019 року укладений між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест». Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» 2481,00 грн судового збору. 
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сама по собі незгода позивача за первісним позовом з проведеним відповідачем за первісним позовом зарахуванням не може бути підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Доказів недійсності одностороннього правочину, а саме Заяви відповідача за первісним позовом про зарахування зустрічних однорідних вимог №11/12 від 12.12.2022 року суду не подано, відтак суд приходить дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача за первісним позовом про припинення зобов`язань ТОВ «УПГ-Інвест» з сплати орендної плати за Договором оренди в сумі 100372,62 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Суд зазначив, що орендарем заперечується факт отримання ним рахунків на сплату орендної плати за визначений ДП «Укрспирт» період. Суду не надано жодних доказів надіслання (вручення) відповідних рахунків орендодавцем орендарю. Відповідно, відповідач за первісним позовом був вправі зупинити виконання свого обов`язку з сплати орендної плати, що виключає можливість набуття заборгованістю з орендної плати статусу простроченої та застосування до її стягнення положень ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України. Крім того, суд вказав, що за договором оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), об`єктом оренди є лише частина колектору, зокрема частина його правої гілки протяжністю 7000 м. з загальної протяжності 12950 м. По тексту договору оренди частина колектору іменується як колектор лише як умовна назва об`єкта оренди, про що і вказано в п. 1.1 Договору оренди. Суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ визначення конкретного місця початку та кінця частини правої гілки протяжністю 7000 м. яка передавалась в оренду при загальній протяжності даної однієї гілки 12950 м. Також, суд прийшов до висновку про фактичну неможливість експлуатації об`єкту оренди з моменту його передачі в силу непридатності об`єкту оренди для такої експлуатації виходячи з його незадовільного технічного стану.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі №926/4727/22 та ухвалити нове рішення яким задовольнити первісні позовні вимоги, а в зустрічному позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:
-          ДП «УКРСПИРТ» вважає, що частина правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200 мм, протяжністю 7000,0 м підпадає під визначення індивідуальне визначене майно, а частина колектору може бути предметом договору оренди. ДП «УКРСПИРТ» вважає, що в даному випадку Господарським судом Чернівецької області надана невірна оцінка доказам: договору оренди № 547 від 21.06.2019, акту від 21.06.2019 прийому передачі колектору в оренду, звіту ТОВ «Оцінка-Інформ» № 66/19 від 31.05.2019 про незалежну оцінку майна та не вірно застосовано положення статті 760 ЦК України, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 2 ст. 283 Господарського кодексу України;
-          ДП «УКРСПИРТ» стверджує про недобросовісність поведінки ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ». Позов про визнання договору оренди недійсним поданий ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» з метою не сплати заборгованості з орендної плати. ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» при укладенні договору оренди було обізнано, що предметом спірного договору є частина колектору. Також, ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» було обізнано з технічними характеристиками та станом колектору, товариством не ініціювалось питання розірвання договору оренди № 547 від 21.06.2019 та повернення з оренди частини колектору. Попередня поведінка ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» свідчить, що ТОВ «УПГ- ІНВЕСТ» дотримувалось позиції що спірний договір оренди відповідає вимогам законодавства, а стан колектору задовольняє потреби товариства. Так, ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» підписувались акти приймання передачі наданих послуг за договором оренди № 547 від 21.06.2019, сплачувалась орендна плата;
-          Згідно акту від 21.06.2019 прийому-передачі колектору в оренду, колектор потребує капітального ремонту, обов`язок з проведення якого покладається на ТОВ «УПГ- ІНВЕСТ». За твердженнями ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ», об`єкт оренди не експлуатувався з моменту його передачі в силу того, що ним так не було проведено його капітального ремонту. Господарський суд Чернівецької області прийшов до висновку про фактичну неможливість експлуатації об`єкту оренди з моменту його передачі в силу непридатності об`єкту оренди для такої експлуатації виходячи з його незадовільного технічного стану. В свою чергу, згідно листа ДП «УКРСПИРТ» від 18.06.2019 № 150, за підписом керівника Лужанського МПД Тарановського Г.В., стан колектора задовільний. Згідно листа ДП «УКРСПИРТ» від 05.06.2019 № 1.1.2-193/971, за підписом заступника директора ДП «УКРСПИРТ» Шиби Л.П., договір оренди буде укладений з метою зменшення витрат ДП «УКРСПИРТ» на утримання та ремонт колектора, а ініціатор договору оренди є ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ». ДП «УКРСПИРТ» вважає, не доведеними висновки Господарського суду Чернівецької області, що ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» не користувалось колектором, а перебування орендованого колектору в стані необхідності проведення капітального ремонту виключає можливість перебування колектору в оренді. 
-          ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» було обізнано про розмір орендної плати та мало можливість сплачувати орендну плату за реквізитами визначеним в Договорі оренди. Підписання ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» актів здавання приймання послуг спростовує доводи Господарського суду Чернівецької області про відсутність у ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» обов`язку сплачувати орендну плату;
-          ДП «УКРСПИРТ» вважає, що важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень ДП «УКРСПИРТ» виключає проведення зарахування у добровільному порядку. Отже, заява ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає необхідним вимогам безспірності зарахованих вимог через відсутність, передбачених ст. 601 Цивільного кодексу України, умов для зарахування у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зустрічних зобов`язань. Відтак, ДП «УКРСПИРТ» не погоджується з висновками Господарського суду Чернівецької області щодо зарахування однорідних зустрічних вимог.
На адресу Західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю  УПГ-Інвест надійшов відзив №02/02/05 від 02.05.2023 (вх. №01-04/3011/23 від 08.05.2023) , в якому відповідач зазначає:
-          договір оренди підлягає визнанню недійсним на підставі частин 1, 3  ст. 215 Цивільного кодексу України  в силу недодержання сторонами в момент вчинення договору оренди вимог, які встановлені ч. 1  ст. 203 цього Кодексу, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. В основу аргументів покладено твердження про невідповідність предмету ознакам окремого індивідуально визначеного майна, що суперечить змісту ч.1  ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»  (в редакції на моменту укладення спірного договору), ч. 3  ст. 283 Господарського кодексу України,  ст. 760 Цивільного кодексу України. Так, відповідач зазначає, що предметом оренди є лише частина напірного каналізаційного колектору, зокрема, частина правої гілки колектору протяжністю 7000 метрів без визначення ні початку ні кінця частини колектору, в той час як колектор складається з двох гілок протяжністю 12950 м. кожна. Відповідач стверджує, що з поміж іншого, ця обставина в сукупності з невизначеністю на місцевості конкретної ділянки гілки колектору, завадила йому здійснити ремонтні роботи предмету оренди в порядку визначеному договором оренди, тому предмет оренди з моменту укладення договору оренди не використовувався орендарем;
-          апелянт передав орендарю майно не в комплекті і не в стані, що відповідає його призначенню (відведення та транспортування стоків). Частина правої гілки колектору без насосного, контрольного та іншого обладнання цілям відведення і транспортування стоків не відповідає навіть теоретично при проведенні її капітального ремонту. ТОВ «УПГ-Інвест» сплатило по договору оренди більше п`ятиста тисяч гривень в надії якось врегулювати розбіжності щодо комплектності майна та визначення його в натурі не скориставшись об`єктом оренди жодного дня. Передавши частину правої гілки колектору в оренду, яка потребувала капітального ремонту, апелянт активно експлуатував ліву вітку, використовуючи насосне та інше обладнання, на яке розраховував орендар в складі об`єкта оренди. Таким чином, передача в оренду майна без можливості його подальшої експлуатації орендарем, ухилення від компенсації витрат з ремонту, не пов`язаних з договором оренди, намагання стягнути кошти в межах припиненого зарахуванням зобов`язання та ще й за оренду майна, яке неможливо експлуатувати свідчить саме про недобросовісність апелянта. Саме за наполяганням ТОВ «УПГ-Інвест» до тексту договору і були внесені положення про можливість зарахування витрат на такий капітальний ремонт в рахунок сплати орендної плати;
-          згідно листів ДП «Укрспирт» від 18.06.2019 №150 та від 05.06.2019 №1.1.2-193/971, стан колектору визначений як задовільний, однак ці листи стосуються опису колектору в цілому, як окремого індивідуального визначеного майна - каналізаційного колектору за інвентарним номером 4032, у складі двох гілок, що мають протяжність 12  950 метрів кожна. Об`єктом ж оренди була лише частина колектору, навіть частина його правої гілки, а не колектор в цілому. П. 4.2. договору оренди чітко вказано, що метою попереднього капітального ремонту предмету оренди є його відновлення, а не покращення. Відтак, сторони ще при укладенні договору оренди виходили з того, що належного предмету оренди фактично не снує і його доведеться відновити;
-          ТОВ «УПГ-Інвест» не заперечується, що на момент звернення до суду з первісним позовом, за ним рахувалась формальна заборгованість з орендної плати, яка згодом була припинена зарахуванням. Разом з тим, така заборгованість не була прострочена так як не обмежувалась конкретними строками погашення до виставлення орендодавцем рахунків;
-          Згідно договору №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019, протягом червня 2019-березня 2021, апелянтом надавались послуги ТОВ «УПГ-Інвест» з відведенням стоків та їх транспортування через ліву вітку двохтрубного напірного каналізаційного колектора. У жовтні 2019 року на ділянці пролягання лівої вітки колектору трапився прорив, що зафіксований актом фіксації події від 13.10.2019. За згодою позивача за первісним позовом в тому числі із зобов`язанням наступного відшкодування витрат, прорив було ліквідовано, а загроза майну апелянта відвернута коштом ТОВ «УПГ-Інвест», зокрема, відповідач за первісним позовом витратив на ліквідацію наслідків прориву і ремонту гілки 113  161, 76 грн. Відповідач за первісним позовом направив апелянту вимогу про відшкодування фактично зроблених витрат в сумі 113  161, 76 грн. вих. №9/11 від 15.11.2022, якою апелянту було надано семиденний строк на погашення заборгованості від дня її пред`явлення. Враховуючи, що вказану вимогу апелянт отримав 23.11.2022 в поштовому відділенні за №5934300203044, кінцевий термін погашення заборгованості апелянтом сплив 30.11.2022. Кошти відшкодовані не були. Заявою ТОВ «УПГ-Інвест» №11/12 від 12.12.2022, зустрічні однорідні вимоги в т.ч. вимоги апелянта до ТОВ «УПГ-Інвест» за договором оренди в сумі 100  372, 62 грн. були зараховані. Вказану заяву отримано апелянтом в поштовому відділенні за №5934300464220 від 22.12.2022 року. Відтак, за будь-яких умов зобов`язання за договором оренди були припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог і суд першої інстанції погодився з такою позицією відповідача за первісним позовом. 
12.06.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю  УПГ-Інвест  надійшли додаткові пояснення б/н від 09.06.2023 (вх. №   01-04/3953/23 від 12.06.2023), в який відповідач за первісним позовом зазначає:
- щодо Договору оренди № 547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектора) від 21.06.2019: 21 червня 2019 року між сторонами підписано акт прийому передачі колектора в оренду до договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна(колектор), що належить до державної власності № 547 від 21.06.2019, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно частину правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200  мм., протяжністю 7000,9 м., розміщеного за адресою: Чернівецька обл., смт. Лужани, с. Мамаївці, м. Чернівці (колектор інвентарний номер 4032, 2006 року (п.1 акту). В пункті 2 даного акту сторони зазначили, що колектор потребує капітального ремонту, обов`язок з проведення якого покладається на орендаря. Сторони Домовились, що вартість ремонту зараховується в рахунок орендної плати;
- щодо Договору №1/30 на відведення стоків від 30 травня 2019 року та зарахування зустрічних однорідних вимог: об`єкт оренди (частина однієї труби, колектор) по договору оренди № 547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектора) від 21.06.2019 та двотрубний напірний каналізаційний колектор через який здійснювалося відведення стоків (стічних вод) Товариства (утворених у виробничому процесі) та їх транспортування по Договору №1/30 від 30.05.2019, це не тотожні об`єкти і аварія сталась саме на двотрубному напірному каналізаційному колекторі під час надання послуг по договору №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019. Товариство з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» організувало проведення ремонтних робіт, за результатами чого були оформлені відповідні первинні документи. У зв`язку з відмовою в добровільному порядку відшкодувати вартість ремонтних робіт лівої гілки колектора, Товариство з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» звернулось до Державного підприємства «УКРСПИРТ" з відповідною вимогою про відшкодування фактично зроблених витрат у сумі 113  161, 76 грн. вих №9/11 від 15.11.2022.
06.06.2023 через електронний суд на адресу Західного апеляційного господарського суду від ДП «УКРСПИРТ» надійшли пояснення б/н від 05.06.2023 (вх. №   01-04/3826/23 від 06.06.2023), де ДП «УКРСПИРТ» звертає увагу суду, що постановою Західного  апеляційного господарського суду від 31.05.2023 у справі № 926/4874/22 відмовлено  в  задоволенні апеляційної скарги ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ», залишено без змін  рішення  Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 про стягнення з  ТОВ  "УПГ-  ІНВЕСТ" на користь ДП "УКРСПИРТ" 12 789,14 грн. основної заборгованості,  2  232,90  грн. інфляційних втрат. Згідно висновків суду у справі 926/4874/22  важливою  умовою  для  здійснення  зарахування зустрічних вимог є безспірність  вимог,  які  зараховуються,  а  саме: відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Колегія суддів відхилила твердження ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ»,  що  зобов`язання  відповідача в цій частині були припинені шляхом зарахування  зустрічних  однорідних  вимог в сумі 113 161,76 грн., згідно відповідної заяви  №  11/12  від  12.12.2022,  в  зв`язку з проведенням 13.10.2019 ремонтних робіт з усунення  пошкоджень  (прориву)  каналізаційного колектора, як часткове погашення заборгованості  ТзОВ  «УПГ-  ІНВЕСТ» перед ДП «УКРСПИРТ» згідно договору № 1/30 від 30.05.2019. Відтак, заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог  не  відповідає  необхідним вимогам безспірності зарахованих вимог через відсутність,  передбачених  ст. 601 Цивільного кодексу України, умов для зарахування  у  зв`язку  з  наявністю  спору між сторонами щодо змісту,  умов виконання  та  розміру  зустрічних  зобов`язань, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №926/4727/22 розподілено до розгляду судді  доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів  Плотніцького Б.Д. та Кравчук Н.М.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт, б/н від 04.04.2023 (вх.№01-05/1045/23, №01-05/1056/23 від 05.04.2023) про відстрочення судового збору. Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт, б/н від 04.04.2023 (вх.№01-05/1045/23, №01-05/1056/23 від 05.04.2023), на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі №926/4727/22 залишено без руху. Зобов`язано скаржника протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених Законом України  Про судовий збір  порядку і розмірі та докази надсилання копії скарги Товариству з обмеженою відповідальністю  УПГ-Інвест  (опис вкладення).
14.04.2023 на адресу апеляційного суду від Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт  надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено квитанцію №13346 від 13.04.2023 про сплату 7443 грн судового збору та докази надіслання апеляційної скарги ТзОВ  УПГ-Інвест.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт, б/н від 04.04.2023 (вх.№01-05/1045/23, №01-05/1056/23 від 05.04.2023) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі №926/4727/22. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 22.05.2023 о 10:20 у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання №6.
22.05.2023 у судове засідання з`явились представник відповідача  Богуцький О.Ю., підтримавши свої заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.
22.05.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт  надійшла заява б/н від 20.05.2023 (вх.№01-04/3389/23 від 22.05.2023) про розгляд апеляційної скарги без присутності позивача.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 оголошено перерву в судовому засіданні  до  12.06.2023 о 10 год. 20 хв.  у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: 79010, м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання № 6.
12.06.2023 позивач та відповідач участі уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду судової справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованих поштових відправлень, що повернулись на адресу суду.
Відповідно до ч. 1  ст. 202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч. 12  ст. 270 ГПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності позивача та відповідача.
Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.06.2019 року Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось з листом №1.1.2-19.3/971 до Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо погодження передачі майна в оренду в якому повідомило, що на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» Лужанське МПД обліковується каналізаційний колектор, який складається з двох гілок протяжністю 13 км. кожна. Враховуючи нездійснення виробничої діяльності з 2019 року ДП «Укрспирт» просило погодити передачу в оренду ТОВ «УПГ-Інвест» терміном на 10 років правої гілки колектору протяжністю 7000 метрів, що перебуває на балансі ДП «Укрспирт» Лужанське МПД.
18.06.2019 року Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» надіслано на адресу ТОВ «Оцінка-Інформ» листи №148 та №150 в якому державне підприємство просило провести оцінку частини правої гілки напірного каналізаційного колектору протяжністю 7000 м. та повідомило технічні характеристики колектору в цілому з вказанням його протяжності  12950 м., інвентарного номера - №4032 та інше.
19.06.2019 року ТОВ «Оцінка-Інформ» було складено та підписано звіт №66/19 про незалежну оцінку майна  частини правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200 мм протяжністю 7000,0 м, розміщеного за адресою: Чернівецька обл., смт. Лужани  с. Мамаївці  м. Чернівці, що перебуває у власності ДП «Укрспирт» та експлуатується Лужанським МПД
21.06.2019 року між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» укладено договір оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно  частину правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200 мм, протяжністю 7000,0 м, розміщеного за адресою: Чернівецька обл., смт. Лужани  с. Мамаївці  м. Чернівці (надалі  колектор), що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна №66/19 від 31.05.2019 і становить 2945127 грн., без ПДВ (п.1.1. договору).
Згідно пунктів 1.2., 1.4. договору об`єкт оренди передається в оренду орендарю з метою відведення стоків та транспортування через колектор стоків (стічних вод) орендаря (утворених у виробничому процесі), передача в оренду погоджена з органом управління майном (лист Мінагрополітики України від 13.06.2019 №37-21-13/13467).
Відповідно до п. 1.5. договору оренди стан об`єкта оренди на момент укладення договору визначається в Акті прийому-передачі.
У пункті 3.1. договору сторони передбачили, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої  Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786  (зі змінами), і становить за кожен повний місяць користування об`єктом оренди, без урахування індексації 24542,73 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 4908,55 грн., всього з ПДВ 29451,28 грн.
Пункт 3.2. договору визначає, що орендна плата на кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.
У відповідності до пунктів 3.6., 3.7. договору орендодавець зобов`язаний до 20-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному, виставляти орендарю рахунки. Якщо до настання даного терміну відповідний рахунок не буде одержаний орендарем, орендар зобов`язаний звернутися до орендодавця з метою одержання рахунку. Орендна плата сплачується орендарем щомісяця, авансом, не пізніше 28-го числа місяця, який передує оплачуваному місяцю. Орендна плата за перший місяць оренди сплачується протягом 15 календарних днів з дати укладення договору.
Згідно п. 4.2 договору для отримання згоди орендодавця на здійснення поліпшень та у випадках передбачених законодавством, орендар звертається до орендодавця у визначеному законодавством порядку. При цьому, сторони визначають та підтверджують, що перед початком експлуатації колектора орендарем, враховуючи поточний стан колектора, орендар зобов`язується за власні кошти здійснити капітальний ремонт колектора, що є предметом оренди, з метою відновлення його в цілому та його частини зокрема, такий ремонт здійснюється за кошти орендаря, силами орендаря чи визначеними ним третіми особами. Результати ремонту є власністю орендодавця. Вартість такого ремонту окремому відшкодуванню не підлягає, але підлягає зарахуванню у сплату орендної плати за майбутні періоди при умові надання орендодавцю документів, що підтверджують обсяг, склад робіт по ремонту та їх вартість. Всі наступні ремонти (поліпшення) орендованого майна, їх проведення та наслідки регулюються відповідно до інших положень цього договору.
21.06.2019 року між сторонами підписано Акт прийому передачі колектора в оренду до договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності №547 від 21.06.2019 згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно  частину правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200 мм, протяжністю 7000,0 м, розміщеного за адресою: Чернівецька обл., смт. Лужани  с. Мамаївці  м. Чернівці (колектор інвентарний номер 4032, 2006 року) (пункт 1 акту).
В пункті 2 даного акту сторони зазначили, що колектор потребує капітального ремонту, обов`язок з проведення якого покладається на орендаря. Сторони домовились, що вартість ремонту зараховується в рахунок орендної плати.
На момент звернення до суду з первісною позовною заявою 01.12.2022 року, основний борг ТОВ «УПГ-Інвест» перед ДП «Укрспирт» по договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності №547 складав 100372,62 грн., що визнається обома сторонами.
Поряд з цим, 15.11.2022 року товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» на адресу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» надіслана письмова вимога про відшкодування фактично зроблених витрат в сумі 113161,76 грн.
Дана вимога обґрунтована тим, що у відповідності до умов іншого договору, а саме, договору №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019, укладеного між ТОВ «УПГ-Інвест» та ДП «Укрспирт», останнє прийняло на себе зобов`язання відведення стоків (стічних вод) товариства (утворених у виробничому процесі) та їх транспортування через двотрубний напірний каналізаційний колектор смт. Лужани  м. Чернівці, від точки приймання (підключення до мережі Підприємства) до точки підключення колектору до мережі Чернівецького олійно-жирового комбінату.
12.10.2019 відбувся прорив гілки колектора за координатами 48°20'56.5"N 25°52'14.4"Е, що спричинило неможливість його експлуатації. За результатами роботи комісії у складі представників Товариства та Лужанського МПД ДП «Укрспирт» 13.10.2019 було встановлено, що прорив колектора стався внаслідок корозії сталевих/з`єднувальних муфт трубопроводу в силу тривалого терміну використання. Комісією зафіксовано необхідність здійснення невідкладних дій для усунення прориву і ліквідації наслідків прориву, згоду керівника Товариства усунути виявлені пошкодження колектору з використанням власних ресурсів та/або із залученням третіх осіб з подальшою компенсацією понесених витрат. Також комісією зафіксовано згоду керівника Лужанського МПД Підприємства здійснити компенсацію всіх понесених витрат по усуненню пошкодження (прориву) гілки каналізаційного колектора та ліквідації всіх негативних наслідків згідно договору між сторонами. Вказані обставини зафіксовані в Акті фіксації події від 13.10.2019 року, підписані всіма учасниками комісії як з боку Товариства так і з сторони Підприємства.
ТОВ «УПГ-Інвест» організувало власними та залученими силами ремонтні роботи, які 29.10.2022 були повністю завершені з одночасним і наступним оформленням первинних документів щодо таких робіт.
Загальний розмір витрат Товариства на ремонт колектора і усунення наслідків прориву склав 113161,76 гри., про що Товариство надало Підприємству (в особі Лужанського МПД Підприємства) відповідний звіт про обсяг витрат.
Відповідно до службової записки від 26.11.2019 року Лужанського МПД Підприємства на ім`я керівника ДП «Укрспирт», Підприємство детально проінформовано про деталі і причини прориву колектора, підстави, що зумовили неможливість проведення робіт коштами Підприємства, негативні наслідки, яких вдалось уникнути завдяки проведення ремонтних робіт Товариством, номенклатуру і розмір витрат Товариства на ремонт тощо та висунуто клопотання про укладення між Підприємством і Товариством відповідного договору на відшкодування таких витрат з наданням проекту.
Відтак, Товариство вимагало відшкодувати витрати ТОВ «УПГ-Інвест» на усунення пошкодження (прориву) каналізаційного колектора ДП «УКРСПИРТ» в сумі 113161,76 грн, посилаючись на вимоги ч. 1 ст.  1158  та ч. 1 ст.  1160 Цивільного кодексу України  якими передбачено, що якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені,.
12.12.2022 року відповідачем за первісним позовом направлено позивачу за первісним позовом Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №11/12, згідно якої відповідачем за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом про припинення зустрічних зобов`язань (вимог) в сумі 113161,76 грн. з яких:
- 100372,62 грн  заборгованість ТОВ «УПГ-Інвест» з орендної плати за договором оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності від 21.06.2019 та заборгованість ДП «Укрспирт» із сплати грошових коштів у відповідності до положень гл. 79  Цивільного кодексу України  на користь ТОВ «УПГ-Інвест» в якості відшкодування витрат, що визначені вимогою останнього вих. №9/11 від 15.11.2022;
- 12789,14 грн.  заборгованість ТОВ «УПГ-Інвест» за послуги з відведення та транспортування стоків за Договором №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019 та заборгованість ДП «УКРСПИРТ» із сплати грошових коштів у відповідності до положень гл. 79  Цивільного кодексу України  на користь ТОВ «УПГ-Інвест» в якості відшкодування витрат, що визначені вимогою останнього вих. №9/11 від 15.11.2022.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі №926/4727/22 відмовлено у задоволенні первісного позову. Задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання недійсним Договору оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності від 21.06.2019 року. Визнано недійсним Договір оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності від 21.06.2019 року укладений між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест». Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» 2481,00 грн судового збору.
Згідно з  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Відповідно до  ст. 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 174 Господарського кодексу України  передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.
Відповідно до ч. 1  ст. 175 Господарського кодексу України  майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України.
Відповідно до ч. 1  ст. 509 Цивільного кодексу України  визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ч. 1  ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2019 року між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» укладено договір оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно  частину правої гілки напірного каналізаційного колектору діаметром труби 200 мм, протяжністю 7000,0 м, розміщеного за адресою: Чернівецька обл., смт. Лужани  с. Мамаївці  м. Чернівці (надалі  колектор), що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна №66/19 від 31.05.2019 і становить 2945127 грн., без ПДВ (п.1.1. договору).
ДП «Укрспирт» звернулось до суду з первісною позовною заявою від 01.12.2022 року про стягнення основного боргу з ТОВ «УПГ-Інвест» по договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності №547 складав 100372,62 грн., що визнається обома сторонами.
Натомість, 15.11.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-Інвест» на адресу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» надіслана письмова вимога про відшкодування фактично зроблених витрат в сумі 113161,76 грн.
Згідно з ч. 3  ст. 203 Господарського кодексу України  господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні положення закріплені також у  ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Відповідно до частини п`ятої  статті 202 ЦК України  до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, надіслана Підприємством позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Суд при цьому враховує, що зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням (відповідна правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №910/13205/17).
Отже, метою зарахування зустрічних вимог є оптимізація діяльності кредитора та боржника в ситуації, коли кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні.
Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):
- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);
- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №908/1247/21)
При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо). Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 922/1690/21.
Необхідною умовою для проведення зарахування відповідно до  статті 601 Цивільного кодексу України  є також безспірність вимог, які зараховуються.
Умова щодо безспірності вимог випливає із мети інституту зарахування, яка полягає в оптимізації, тобто досягненні найбільшої ефективності діяльності сторін шляхом усунення зустрічного переміщення однорідних цінностей між кредитором та боржником в ситуації, коли кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні. При цьому відповідно  ст. 601 Цивільного кодексу України  зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін і не потребує згоди іншої сторони.
Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема  статтею 203 Господарського кодексу України,  статтею 601 Цивільного кодексу України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі №914/2326/18.
Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.
Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.
За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Про це зазначив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи  №  910/11116/19.
Відповідно до ч. 5  ст. 202 Цивільного кодексу України  до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Заява Відповідача за первісним позовом про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Таким чином, сама по собі незгода позивача за первісним позовом з проведеним відповідачем за первісним позовом зарахуванням не може бути підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо того, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог  не  відповідає  необхідним вимогам безспірності зарахованих вимог через відсутність,  передбачених  ст. 601 Цивільного кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2019 року комісією у складі працівників ТОВ «УПГ-Інвест» та Лужанського МПД ДП «УКРСПИРТ» актом фіксації події зафіксовано факт прориву на ділянці пролягання лівої вітки колектору. За згодою керівника Лужанського МПД ДП «УКРСПИРТ» (позивач за первісним позовом), в тому числі із зобов`язанням наступного відшкодування витрат, ТОВ «УПГ-Інвест» було ліквідовано прорив, зокрема, відповідач за первісним позовом витратив на ліквідацію наслідків прориву і ремонту гілки 113  161, 76 грн. 
Зокрема, п. 6 акту фіксації події від 13.10.2019 передбачено, що комісією зафіксовано згоду керівника Лужанського МПД Тарановського Г.В. здійснити компенсацію всіх понесених витрат по усуненню пошкодження (прориву) гілки каналізаційного колектора та ліквідації всіх негативних наслідків згідно договору між сторонами.
Відповідач за первісним позовом направив апелянту вимогу про відшкодування фактично зроблених витрат в сумі 113  161, 76 грн. вих. №9/11 від 15.11.2022, якою апелянту було надано семиденний строк на погашення заборгованості від дня її пред`явлення. Враховуючи, що вказану вимогу апелянт отримав 23.11.2022 в поштовому відділенні за №5934300203044, кінцевий термін погашення заборгованості апелянтом сплив 30.11.2022. Кошти відшкодовані не були. 
Заявою ТОВ «УПГ-Інвест» №11/12 від 12.12.2022, зустрічні однорідні вимоги в т.ч. вимоги апелянта до ТОВ «УПГ-Інвест» за договором оренди в сумі 100  372, 62 грн. були зараховані. Вказану заяву отримано апелянтом в поштовому відділенні за №5934300464220 від 22.12.2022 року. 
Статтею 204 Цивільного кодексу України  встановлена презумпція правомірності правочину за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів недійсності одностороннього правочину, а саме Заяви відповідача за первісним позовом про зарахування зустрічних однорідних вимог №11/12 від 12.12.2022 року суду не подано, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача за первісним позовом про припинення зобов`язань ТОВ «УПГ-Інвест» з сплати орендної плати за Договором оренди в сумі 100372,62 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Щодо заявлених Позивачем за первісним позовом вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 32122,88 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно  ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Пунктом 3.7 договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно, авансом, не пізніше 28-го числа місяця, який передує оплачуваному місяцю.
При цьому, п. 3.6 договору оренди передбачається, що до 20-го числа такого місяця, орендодавець зобов`язаний виставляти орендарю відповідні рахунки. Якщо до настання даного терміну відповідний рахунок не буде одержаний орендарем, орендар зобов`язаний звернутись до орендодавця з метою одержання рахунку.
Враховуючи, що розмір орендної плати за місяць не є сталою сумою, і підлягає формуванню з урахуванням індексу інфляції виходячи з положень п. 3.2 Договору оренди, суд першої інстанції вірно зазначено, що виставлення рахунку орендодавцем орендарю є попереднім зустрічним зобов`язанням орендодавця, що прямо пов`язане з обов`язком орендаря сплатити орендну плату з врахуванням виконаного зустрічного зобов`язання орендодавця.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, орендарем заперечується факт отримання ним рахунків на сплату орендної плати за визначений ДП «Укрспирт» період. Суду не надано жодних доказів надіслання (вручення) відповідних рахунків орендодавцем орендарю.
Відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з приводу того, що відповідач за первісним позовом був вправі зупинити виконання свого обов`язку з сплати орендної плати, що виключає можливість набуття заборгованістю з орендної плати статусу простроченої та застосування до її стягнення положень ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України.
Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним договору оренди №547 від 21.06.2019 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1  ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-ХІІ  (в редакції чинній на момент укладення спірного Договору оренди), цей закон регулює:
- організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності;
- майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.
Відповідно до  ст. 2 цього Закону  орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, й  ого регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.
Згідно положень ч. 1  ст. 4 цього Закону, об`єктами оренди за цим Законом є:
- цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.
- нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств;
- майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації);
- захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті.
Стаття 5 цього Закону  передбачає, що орендодавцями можуть бути підприємства  щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.
Відповідно до  ст. 283 Господарського кодексу України  (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Об`єктом оренди можуть бути:
- державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;
- нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);
- інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.
Оренда структурних підрозділів державних та комунальних підприємств не повинна порушувати виробничо-господарську цілісність, технологічну єдність даного підприємства.
Законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, цілісні майнові комплекси яких не можуть бути об`єктом оренди.
До відносин оренди застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1  ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). 
Відповідно до ч. 1  ст. 184 Цивільного кодексу України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.
Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» володіє на праві повного господарського відання каналізаційним колектором за адресою розташування: смт. Лужани  с. Мамаївці  м. Чернівці, у складі двох гілок, протяжністю 12950 м. кожна, матеріали труб  чавун, діаметр труб  219 мм, глибина прокладки 1000  1500 мм, інвентарний номер колектору 4032, первісна балансова вартість 2128311,00 грн., залишкова балансова вартість 31672,87 грн.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що сам колектор відповідає ознакам індивідуально визначеного рухомого майна так як наділений тільки йому властивими ознаками, що його індивідуалізують, має конкретне виробничо-технічне призначення та виокремлений в обліку як окремий інвентарний об`єкт.
Водночас, за договором оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), об`єктом оренди є лише частина колектору, зокрема частина його правої гілки протяжністю 7000 м. з загальної протяжності 12950 м.
По тексту договору оренди частина колектору іменується як колектор лише як умовна назва об`єкта оренди, про що і вказано в п. 1.1 Договору оренди.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок з приводу відсутності у частини однієї з гілок колектору ознак відокремленості і індивідуальної визначеності. Окрім того, у матеріалах справи відсутній будь-який доказ визначення конкретного місця початку та кінця частини правої гілки протяжністю 7000 м. яка передавалась в оренду при загальній протяжності даної однієї гілки 12950 м.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що визначений договором оренди №547 індивідуально визначеного рухомого майна (колектор) об`єкт оренди, суперечить положенням і змісту ч. 1  ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-ХІІ  (в редакції чинній на момент укладення спірного Договору оренди), ч. 2  ст. 283 Господарського кодексу України  (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), ч. 1  ст. 760 Цивільного кодексу України.
За твердженнями відповідача за первісним позовом, об`єкт оренди не експлуатувався з моменту його передачі в силу того, що ним так не було проведено його капітального ремонту.
Відповідно до п. 2 Акту прийому передачі колектора в оренду до договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна (колектор), що належить до державної власності №547 від 21.06.2019 визначено, що об`єкт оренди потребує капітального ремонту, обов`язок з проведення якого покладається на орендаря, сторони домовились, що вартість ремонту зараховується в рахунок орендної плати. 
Згідно п. 4.2 Договору оренди сторони визначають та підтверджують, що перед початком експлуатації орендарем, враховуючи поточний стан об`єкта оренди, орендар зобов`язується за власні кошти здійснити капітальний ремонт об`єкта оренди з метою відновлення його в цілому та його частини зокрема, такий ремонт здійснюється за кошти орендаря, силами орендаря чи визначеними ним третіми особами.
Жодних доказів здійснення товариством капітального ремонту об`єкту оренди так і зарахування таких витрат в рахунок орендної плати у матеріалах справи не міститься.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про фактичну неможливість експлуатації об`єкту оренди з моменту його передачі в силу непридатності об`єкту оренди для такої експлуатації виходячи з його незадовільного технічного стану.
Крім того, між сторонами було укладено Договір №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019, у відповідності до умов якого, ДП «Укрспирт», починаючи з червня 2019 року надавало ТОВ «УПГ-Інвест» послуги з відведення та транспортування стоків (стічних вод) ТОВ «УПГ-Інвест» через двотрубний напірний каналізаційний колектор смт. Лужани  м. Чернівці, а саме колектор, частина правої вітки якої була об`єктом оренди за Договором оренди №547 починаючи з 21.06.2019 року. 
Відповідно до п. 1 цього договору, експлуатація колектору здійснюється технічними засобами і силами ДП «Укрспирт». Факт виконання вказаного договору, відведення та транспортування стоків ТОВ «УПГ-Інвест» згідно умов договору засвідчується укладеними сторонами актами здавання-приймання виконаної роботи (надання послуг) за період червень 2019 року  березень 2021 року. У вказаних актах сторони чітко відобразили зміст господарської операції, вказавши що роботи відведення та транспортування стоків у відповідному періоді виконані якісно і в повному обсязі.
Листом ТОВ «УПГ-Інвест» вих. №12/10 від 12.10.2019 року, повідомлено ДП «Укрспирт» 12.10.2019 про пошкодження (прорив) гілки каналізаційного колектору, що спричинило неможливість його використання у жовтні 2019 року саме в рамках Договору №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019. За наслідками перевірки цього повідомлення, комісією у складі представників обох сторін Актом фіксації події від 13.10.2019 зафіксовано прорив каналізаційного колектору внаслідок тривалого терміну використання гілки каналізаційного колектору.
Відтак, в силу неможливості експлуатації правої вітки колектору в рамках Договору оренди, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок, що відведення стоків (стічних вод) та їх транспортування здійснювалось ТОВ «УПГ-Інвест» через ліву вітку колектору в рамках Договору №1/30 на відведення стоків від 30.05.2019 року, а не Договору оренди №547.
Щодо актів здавання-приймання наданих послуг як доказ експлуатації об`єкта оренди, тобто, частини правої вітки колектору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що на підставі вказаних актів неможливо встановити обставини, що входять до предмету доказування у справі. З наведених актів випливає якісне і повне виконання робіт відведення і транспортування стоків, що в рамках Договору оренди не вбачається можливим.
Згідно листів ДП «Укрспирт» від 18.06.2019 №150 та від 05.06.2019 №1.1.2-193/971,на які покликається позивач за первісним позовом, стан колектору визначений як задовільний. 
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що наведені листи стосуються опису колектору в цілому, як окремого індивідуального визначеного майна - каналізаційного колектору за інвентарним номером 4032, у складі двох гілок, що мають протяжність 12  950 метрів кожна. Об`єктом ж оренди була лише частина колектору, навіть частина його правої гілки, а не колектор в цілому. П. 4.2. договору оренди чітко вказано, що метою попереднього капітального ремонту предмету оренди є його відновлення, а не покращення. Відтак, сторони ще при укладенні договору оренди виходили з того, що належного предмету оренди фактично не існує і його доведеться відновити
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1  ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1  ст. 77 ГПК України).
Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного, суд першої інстнації дійшов правильного висновку щодо того, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, договір оренди підлягає визнанню недійсним в силу його невідповідності положенням і змісту ч. 1  ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-ХІІ  (в редакції чинній на момент укладення спірного Договору оренди), ч. 2  ст. 283 Господарського кодексу України  (в редакції чинній на момент укладення спірного договору), ч. 1  ст. 760 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не користувався об`єктом оренди, Договір оренди підлягає визнанню недійсний з моменту його укладення.
Таким чином, враховуючи визнання недійсним судом Договору оренди з моменту його укладення, задоволення первісного позову в рамках даної справи виключається і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в його задоволенні, в незалежності від факту припинення зобов`язань з сплати орендної плати зарахуванням зустрічних однорідних вимог вже під час розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 7  443, 00 грн., який сплачений згідно з квитанцією про сплату за №13346 від 13.04.2023.
Керуючись ст. ст.    269,  270,  275,  276,  281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості  Укрспирт, б/н від 04.04.2023 (вх.№01-05/1045/23, №01-05/1056/23  від 05.04.2023)- залишити без задоволення
2. Рішення  Господарського суду Чернівецької області від 21.03.2023 у справі   №926/4727/22  - залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
5. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.06.2023

Головуючий суддя                                                                           Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                 Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                                 Плотніцький Б.Д.