ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Київ
справа № 420/18162/21
адміністративне провадження № К/990/17761/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №420/18162/21
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2022 року (головуючий суддя: Шеметенко Л.П., судді: Стас Л.В., Турецька І.О.).
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1.  У вересні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:
1.1. визнати протиправними дії відповідача щодо застосування січня 2014 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації його грошового забезпечення у період із 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно;
1.2. зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі: 3364,84 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум;
1.3. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації розміром: 3844,60 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
1.4. зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення розміром: 3844,60 грн за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року включно в сумі: 21083,29 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум;
1.5. зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 13 січня 2018 року до 15 серпня 2018 року він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , де відповідач не в повному розмірі нараховував та виплачував йому індексацію грошового забезпечення, чим порушив вимоги Закону України «Про індексацією грошових доходів населення» і допустив протиправні дії й бездіяльність. 
2.1. Позовні вимоги стосовно періоду з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що відповідач нарахував і виплатив йому індексацію грошового забезпечення за цей період у меншому розмірі, ніж належало, через помилкове застосування січня 2014 року у якості базового місяця для такої індексації.
2.2. У цьому контексті ОСОБА_1 доводив, що в силу пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення для розрахунку індексації його грошового забезпечення за указаний період базовим місяцем має бути січень 2008 року, оскільки саме тоді востаннє були підвищені оклади військовослужбовців. Одночасно з цим, позивач заперечував наявність у відповідача дискреційних повноважень стосовно визначення іншого місяця базовим, ніж січень 2008 року.
2.3. Вимоги стосовно періоду з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 3844,60 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу, однак цього обов`язку не виконав.
2.4. Зрештою ОСОБА_1 зазначав, що на основі податкових правил відповідач повинен нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2021 року позов задоволено частково:
3.1. визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
3.2. зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
3.3. визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
3.4. зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року із застосуванням березня    2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.
3.5. у решті позовних вимог відмовлено.
4. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, коли нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення позивача за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2014 року.
4.1. Цей висновок суд мотивував тим, що для такої індексації Порядок проведення індексації грошових доходів населення з 1 грудня 2015 року визначає базовий місяць із прив`язкою до моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Водночас суд зауважив, що на час виникнення спірних правовідносин схема посадових окладів військовослужбовців востаннє була визначена урядовою постановою №1294 від 7 листопада 2007 року, яка набрала чинності з 1 січня 2008 року. На тлі цього суд констатував протиправність дій відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за указаний період із застосуванням січня 2008 року у якості базового місяця.
4.2. Також суд виходив з того, що з 1 березня 2018 року відповідач був зобов`язаний виплачувати позивачу фіксовану суму індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів, однак протиправно цього не зробив.
4.3. Водночас суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про здійснення нарахування індексації у конкретній сумі, мотивувавши тим, що розрахунок індексації належить до повноважень відповідача як роботодавця і суд не може його підміняти в цьому питанні. 
4.4. Також суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, мотивувавши передчасністю цієї вимоги, оскільки такий обов`язок у відповідача виникне у майбутньому під час виконання судового рішення, а суд не здійснює превентивного захисту.
4.5. Зрештою суд указав на відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2022 року задоволено скаргу відповідача, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
5.1. Одночасно з цим, стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі: 1362,00 грн.
6. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий суд неповно з`ясував істотні обставини справи і неправильно застосував норми матеріального права.
6.1. Апеляційний суд дійшов висновку, що базовий місяць, установлений відповідно до норм Порядку проведення індексації грошових доходів населення, які діяли до змін, унесених постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року, не може бути переглянутий. На цій основі апеляційний суд констатував обґрунтованість дій відповідача щодо нарахування й виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2014 року.
6.2. Водночас апеляційний суд зауважив розбіжності у часових періодах, про які йдеться у резолютивній частині рішення суду першої інстанції, стосовно застосування січня 2008 року базовим місяцем для індексації грошового забезпечення позивача: констатована бездіяльність відповідача у період з 13 січня до 28 лютого 2018 року, проте зобов`язано його нарахувати й виплатити індексацію за період з 1 березня до 15 серпня 2018 року. На тлі цього апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги за січень-лютий 2018 не були розглянуті судом першої інстанції.
6.3. Також апеляційний суд указав на те, що позивач не заявляв вимоги про нарахування індексації з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року із урахуванням березня 2018 року у якості базового місяця для нарахування індексації, про задоволення якої йдеться у резолютивній частині рішення суду першої інстанції.
6.4. Крім цього, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції фактично не розглянув вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому фіксовану індексацію за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року.
6.5. У цьому контексті апеляційний суд указав на те, що суд першої інстанції, вирішуючи справу в означеній частині вимог, не дослідив дані Держстату стосовно індексу споживчих цін, розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року, дані щодо суми індексації, яка склалась у зазначеному місяці; не з`ясував обставини, чи розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року перевищує суму індексації, яка склалась у зазначеному місяці, та чи підлягає нарахуванню сума індексації у місяці підвищення та в подальшому.
6.6. Водночас, надавши оцінку цим вимогам, апеляційний суд установив, що розмір підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року перевищує суму індексації, яка склалася у цьому місяці, тому дійшов висновку, що сума фіксованої індексації у місяця підвищення не нараховується.
Короткий зміст вимог касаційної скарги і відзиву
7. Скаржник просить Верховний Суд скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2022 року та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2021 року.
8. В обґрунтування підстав касаційного оскарження покликається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - «КАС України»).
9. У межах таких доводів скаржник стверджує, що апеляційний суд, розв`язуючи питання стосовно базового місяця, неправильно застосував пункти 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, які викладені у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20 (щодо застосування січня 2008 року у якості базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно, а також щодо відсутності у військової частини дискреційних повноважень у питанні визначення базового місяця для такої індексації).
10. У цьому контексті скаржник вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що січень 2014 року є базовим місяцем для індексації грошового забезпечення позивача за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року. Стверджує, що суд першої інстанції правильно вирішив спір в указаній частині.
11. У межах доводів, пов`язаних із пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо їхнього застосування у подібних правовідносинах. 
12. У цьому контексті скаржник зазначає, що натепер відсутній висновок Верховного Суду щодо права військовослужбовця на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за умови, що підвищення грошового забезпечення з 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 не перевищило суму індексації в місяці підвищення посадових окладів.
13. Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на касаційну скаргу висловила позицію, яка полягає в запереченні доводів і вимог скаржника та твердженні про їхню необґрунтованість. Відповідач просить цю скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 з 13 січня 2018 року до 15 серпня 2018 року. 
15. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 серпня 2018 року за №154 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини.
16. У зв`язку з тим, що Військова частина НОМЕР_1 не вирішила питання щодо нарахування й виплати позивачу індексації грошового забезпечення, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2020 року у справі №420/3764/20, за результатами розгляду позову ОСОБА_1 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити останньому індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 15 серпня 2018 року включно.
17. На виконання судового рішення у справі №420/3764/20 Військова частина НОМЕР_1 здійснила нарахування й виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2018 року по лютий 2018 року, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2014 року, на підставі грошового атестату позивача, в якому вказано цей місяць в якості базового для нарахування індексації. З урахуванням цього базового місяця індексація грошового забезпечення позивача за січень-лютий 2018 року складає: 3451,55 грн.
18. Також Військовою частиною НОМЕР_1 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року здійснено нарахування індексації, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації березень 2018 року, з огляду на підвищення посадового окладу позивача у цьому місяці. 
19. Згідно довідки військової частини сума грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року складає: 7289,10 грн, за березень 2018 року: 12464 грн. Індексація за період з березня 2018 року по серпень 2018 року складає: 0 грн.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Відповідно до частини першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
21. Одночасно з цим, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
22. Ухвалою від 20 липня 2022 року Суд відкрив касаційне провадження у справі з метою перевірки доводів скарги, яка подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
23. Спірні правовідносини склалися довкола обставин: 
23.1. нарахування й виплати військовою частиною на користь позивача (військовослужбовця) індексації грошового забезпечення за період із 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням січня 2014 року у якості базового місяця для розрахунку індексації; 
23.2. ненарахування й невиплати військовою частиною на користь позивача щомісячної фіксованої індексації за період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року.
24. Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов двох ключових висновків:
24.1. про те, що січень 2014 року є базовим місяцем для індексації грошового забезпечення позивача за період із 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року;
24.2. про те, що сума фіксованої індексації грошового забезпечення позивача у період з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року не нараховується, оскільки розмір підвищення його грошового доходу у березні 2018 року перевищує суму індексації, яка склалася у цьому місяці.
25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надавши оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, виходить із такого.
26. Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).
27. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19).
28. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №206/4411/16-а).
29. Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».
30. Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).
31. Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
32. Так, для прикладу, абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
33. Абзац 3 пункт 10-1 Порядку №1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.
34. Зрештою пункт 10-2 Порядку №1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
35. Тож до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.
36. На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі №200/3859/21.
37. 9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі також - «Постанова №1013»).
38. Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови №1013, мета цього акту полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників. 
39. Пунктом 2 Постанови №1013 були внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Відповідно до зазначеної Пояснювальної записки, ці зміни передбачали:
39.1. «здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;
39.2. «зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)».
40. Крім цього, за змістом пунктів 1, 3 Постанови №1013, було встановлено, що:
40.1. підвищуються посадові оклади з 1 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;
40.2. підвищуються з 1 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;
40.3. у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;
40.4. міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;
40.5. для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
41. За змістом пункту 6 постанови №1013 цей акт застосовується з 1 грудня 2015 року.
42. Отже, Постановою №1013 з 1 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.
43. У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови №1013 дають Суду підстави дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 1 грудня 2015 року. 
44. Водночас норми Постанови №1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для них «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).
45. Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21 березня 2023 року у справі №620/7687/21, пункті 62 постанови від 22 березня 2023 року у справі №380/1730/22 з подібними правовідносинами, яка в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України підлягає врахуванню під час касаційного перегляду справи ОСОБА_1 .
46. Разом з цим, до числа основних змін, які внесені Постановою №1013 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку, окремими положеннями яких установлено таке:
46.1. у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;
46.2. обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;
46.3. для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
47. Порівняльний аналіз викладених положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
48. Внаслідок цих змін Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
49. Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
50. Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
51. Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року.
52. Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу. 
53. У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
54. Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
55. Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
56. Із 1 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
57. Системний спосіб тлумачення приписів Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, дають Суду підстави дійти висновку про те, що відповідачу для проведення індексації грошового забезпечення позивача з 13 січня 2018 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, яку він займав.
58. На тлі цього Суд зауважує, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2018 рік) таких постанов було дві.
59. На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
60. Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.
61. Від січня 2008 року оклад за посадою позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.
62. З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, Суд дійшов висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення за період із 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно.
63. Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20 та ін., стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Підстави для відступу від указаної правової позиції відсутні.
64. Стосовно дискреційних повноважень, то Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав (до прикладу, постанови Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17
65. На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, Суд дійшов висновку про те, що повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період із 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року, не є дискреційними. 
66. Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач.
67. У випадку ОСОБА_1 законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки Військової частини НОМЕР_1 з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року - здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку він займав, та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
68. Цей висновок відповідає правовій позиції Суду, викладеній, серед іншого, у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, стосовно трактування дискреційних повноважень державного органу у випадку визначення місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Підстави для відступу від указаної правової позиції відсутні.
69. У цьому контексті колегія суддів враховує, що оскаржуване судове рішення ухвалене 9 червня 2022 року. На той час уже існували висновки, сформовані Судом у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, щодо тлумачення і застосування у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку №1078 при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, та відсутності у військової частини дискреційних повноважень при його визначенні.
70. Тож скаржник слушно зазначає про те, що суд апеляційної інстанції застосував норми Порядку №1078 без урахування правових позицій Верховного Суду, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року.
71. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням січня 2008 року у якості базового місяця та зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за указаний період із застосуванням січня 2018 року у якості базового місяця.
72. У цій частині суд першої інстанції, повно та правильно встановивши обставини справи, ухвалив правильне по суті спору судове рішення.
73. Водночас слід зауважити, що суд першої інстанції у резолютивній частині рішення не правильно указав часові межі періоду, за який відповідач повинен здійснити нарахування й виплату позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу. 
74. Так, суд зобов`язав відповідача здійснити відповідні дії за період із 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року, попри те, що як за обставинами справи, так і згідно з мотивувальною частиною його рішення мова про такий спонукаючий спосіб захисту йде в контексті періоду з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року.
75. З огляду на це резолютивну частину рішення суду першої інстанції необхідно змінити.
76. З урахуванням викладеного Суд констатує, що доводи касаційної скарги, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення. 
77. Стосовно правильності застосування судом апеляційної інстанції норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів звертає увагу на таке.
78. Після відкриття касаційного провадження у цій справі (20 липня 2022 року) Верховний Суд викладав висновки щодо застосування указаних норм Порядку №1078 у контексті з`ясування підстав для виплати військовою частиною на користь військовослужбовця Збройних Сил України з 1 березня 2018 року так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення військовослужбовцю Збройних Сил України та алгоритму обчислення її розміру.
79. Уясненню цих питань присвячені пункти 86-110 постанови Суду від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, пункти 108-136 постанови від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, пункти 105-136 постанови від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.
80. У вказаних постановах, серед іншого, Суд зазначав, що з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
81. У цьому контексті Суд указав, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
82. На тлі цього колегія суддів зауважує, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу суми фіксованої індексації грошового забезпечення з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року. Цей висновок апеляційний суд зробив на основі тієї обставини, що розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року перевищує суму індексації, яка склалася у цьому місяці.
83. З урахуванням указаної обставини справи такий висновок суду апеляційної інстанції не свідчить про помилкове застосування норм матеріального права в означеній частині спірних правовідносин.
84. Аргументованих доводів про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права у цій частині касаційна скарга не містить.
85. Зважаючи на викладене, у цій частині підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
86. За приписами статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
87. Суд апеляційної інстанції, належним чином установивши фактичні обставини справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та дійшов помилкового висновку щодо питання визначення місяця підвищення доходу при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення позивача за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно. 
88. За наведеного правового регулювання та обставин справи, Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати постанову суду апеляційної інстанції в означеній частині та у цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, частково змінивши його резолютивну частину.
89.  Водночас у іншій частині (щодо відмови у задоволенні позовних вимог, які стосуються нарахування й виплати індексації-різниці з 1 березня 2018 року до 15 серпня 2018 року) оскаржувану постанову належить залишити без змін.
90. З огляду на результат касаційного розгляду і відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрат не розподіляються.
Керуючись статтями  341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича задовольнити частково.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2022 року в частині скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2021 року щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу, зобов`язання відповідача вчинити такі дії на користь позивача та ухвалення в указаній частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову - скасувати.
У цій частині залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2021 року, змінивши абзац третій його резолютивної частини шляхом викладення у такій редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13 січня 2018 року до 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року».
3. У іншій частині постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду