КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 381/536/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3215/2023	Головуючий у суді першої інстанції - Ковалевська Л.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції  -  Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
14 квітня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                Нежура В.А.,
судді                                     Поліщук Н.В., Соколова В.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2021 року ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування  у розмірі 15 084,26 грн, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн та правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15.04.2020 між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування серії PVP.S      № 2001124 майнових інтересів власника автомобіля «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
27.04.2020 з вини відповідача, який керував транспортним засобом «КамАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 сталося ДТП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 .
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.06.2020 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР ОСОБА_1 . Відповідно до Висновку/калькуляції № 144558 від 27.04.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 15 084,26 грн. 
04.05.2020 ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування.
Відповідно до платіжного доручення № 8582 від 21.05.2020 ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 15 084,26 грн. Тому позивач просить у порядку зворотної вимоги (регресу) стягнути з відповідача витрати страхової компанії пов`язані з страховим випадком (а.с. 1-4).
Заочним рішенням Фастівського міскрайонного суду Київської області від 21.09.2021 позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без задоволення (а.с. 98-99зв.).
В апеляційній скарзі, ПрАТ «ПРОСТО-страхування», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що нормами чинного цивільного законодавства України не передбачено, що саме власник транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати шкоду потерпілим, зо особу, яка керувала даним транспортним засобом та спричинила ДТП, тому обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої заподіяно шкоду, а саме на ОСОБА_1 (а.с. 102-104).
Відзиву від учасників справи не надходило.
Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля та особою, яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки, то останній є неналежним відповідачем в даній справі.
Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2020 між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування серії PVP.S     № 2001124 майнових інтересів власника автомобіля «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.06.2020     ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 27.04.2020 близько 09 год. 00 хв. по вул. Набережно-Хрещатицька, 39 керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив п. 2.3 б, 10.1, 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За нормою ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
04.05.2020 ОСОБА_3 , як власник автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування.
Відповідно до Висновку/калькуляції № 144558 від 27.04.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 15 084,26 грн., яке ПАТ «ПРОСТО-страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 8582 від 21.05.2020.
Таким чином, до ПАТ «ПРОСТО-страхування» перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 внаслідок ДТП, яка мала місце 27.04.2020.
27.04.2020 позивач направив на адресу ОСОБА_1 претензію з вимогою компенсувати страховій компанії відшкодування в розмірі 15 084,26 грн., однак дана вимога відповідачем залишена без виконання (а.с.42).
З відповіді від НПУ від 15.05.2020 наданої позивачем вбачається, що власником транспортного засобу «КамАЗ»,реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4 (а.с.10-13).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.
Виняток із цього правила передбачено частинами 3, 5 статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст.. 1191 ЦК України.
Наявність трудових відносин між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки має підтверджуватись відповідними доказами, зокрема документами про наявність трудових відносин тощо. На виникнення зобов`язання володільця (власника) транспортного засобу щодо відшкодування заподіяної ним майнової шкоди впливають обставини, такі як: в який саме час було заподіяно шкоду (під час виконання трудових чи службових обов`язків); чи було джерело підвищеної небезпеки надано працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно, неправомірно використав його в особистих цілях.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У даному випадку, інформації щодо наявності трудових відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутня, як і відсутня інформація щодо незаконного заволодіння ОСОБА_1 транспортного засобу «КамАЗ»,реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому в момент ДТП, ОСОБА_1 керуючи автомобіля «КамАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 фактично володів та користувався даним майном, хоч і не є його власником, і має нести відповідальність за завдану майнову шкоду у розмірі 15 084,26 грн, і, як наслідок, є належним відповідачем у даній справі.
На зазначені обставини, суд першої інстанції не звернув уваги та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, заочне рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частинам 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на вище викладене, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн та витрати на надання правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн, на підтвердження понесення яких було надано копію надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020, детальний опис робіт від 29.01.2021.
Враховуючи те, що апеляційним судом скасовано заочне рішення, тому за перегляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 405,00 грн та витрати, понесені із наданням правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн, які підтверджені копією рахунку фактури № 19 від 01.10.2021, копією платіжного доручення № 17241 від 01.10.2021, копією акту виконаних робіт від 29.10.2021.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» задовольнити.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від      21 вересня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» (ЄДРПОУ 24745673, місце реєстрації м. Київ, вул. Герцена, 10 оф. 320) затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 15 084(п`ятнадцять тисяч вісімдесят чотири),26 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» (ЄДРПОУ 24745673, місце реєстрації м. Київ, вул. Герцена, 10 оф. 320) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 270(дві тисячі двісті сімдесят),00 грн, та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 405(три тисячі чотириста п`ять),00 грн, а всього 5 675(п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять),00 грн. та понесені витрати з надання правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 10 000(десять тисяч),00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                         В.А. Нежура
 
Судді                                                                                               Н.В. Поліщук
 
                                                                                                          В.В. Соколова