Справа № 936/1252/22

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2023                 м. Ужгород

  Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                                       ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 січня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, стрільця 1 відділення 1 взводу 2 роти 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Згідно з постановою, 10.12.2022, о 22 год 00 хв, ОСОБА_1 знаходився у розташуванні підрозділу військової частини у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для встановлення факту алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, і вказані дії вчинені в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на незаконність постанови, просить її скасувати. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності апелянта, попри те, що останній направив до суду клопотання про відкладення судового засідання на інший день через неможливість прибути до суду у зв`язку з хворобою. Стверджує, що його право на захист було порушено, оскільки ОСОБА_1 хотів надати пояснення стосовно вказаної події безпосередньо в суді. Окремо звертає увагу на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення уповноважені особи здійснювали відносно апелянта моральний та фізичний тиск, про що він вказав у заяві, з якою звернувся до правоохоронних органів. Станом на момент розгляду справи проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Також апелянт вказує на те, що під час складання протоколу були відсутні свідки, жодних пояснень у протоколі ОСОБА_1 не зміг внести через неправомірні дії уповноважених на складання протоколу осіб та їх тиск на апелянта. Стверджує, що від проходження освідування не відмовлявся, протокол є неналежним доказом у справі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Так, місцевий суд обґрунтовано визнав належним доказом у справі протокол про адміністративне правопорушення серії Т0950 №354-2022, з якого вбачається, що 10.12.2022, о 22 год 00 хв, ОСОБА_1 знаходився у розташуванні підрозділу військової частини у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для встановлення факту алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, і вказані дії вчинені в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №302 від 10.12.2022 лікар ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування у закладі охорони здоров`я – КНП «Воловецька ЦЛ» (а. с. 6).
З рапорту командира 1-го взводу охорони, 2-ї роти охорони, 2-го батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 убачається, що 10.12.2022, о 22 год 00 хв, ним виявлено ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (ознаки – нечітка вимова, збуджений стан, порушення координації рухів). На зауваження щодо поведінки солдата ОСОБА_1 останній нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою. Відтак, було прийнято рішення направити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я – КНП «Воловецька ЦЛ» на освідування. Приблизно о 23 год 00 хв солдат ОСОБА_1 був доставлений до лікарні у супроводі двох солдатів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак на пропозицію пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а. с. 7).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Воловецька ЦЛ» підтвердили у своїх письмових поясненнях старший солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 (а. с. 8, 9).
Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_1 призваний на військову службу 13 березня 2022 року, та призначений до військової частини НОМЕР_1 (а. с. 12).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що уповноважена на складання протоколу особа – заступник командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1   ОСОБА_9  був упереджений під час виконання своїх функціональних обов`язків, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги, на такі  не посилався ОСОБА_1  під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості заступника командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 у результатах розгляду справи, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що заступник командира 2 роти з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 діяв виключно у межах наданих йому повноважень. Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що уповноважені на складання протоколу особи є зацікавленими у результатах розгляду справи щодо нього, тому ці свідчення на слід брати до уваги слід визнати безпідставними.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги жодних підтверджуючих відомостей, які вказують, що стосовно ОСОБА_1 з боку уповноважених на складання протоколу осіб були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії,– стороною захисту не додано доказів, які можуть свідчити про цей факт. При цьому, посилання апелянта про те, що він звертався до правоохоронних органів щодо незаконності дії уповноважених осіб з відповідною заявою, такі знайшли своє підтвердження. З долученої апелянтом постанови про призначення судово-медичної експертизи вбачається, що за заявою ОСОБА_1 13.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення. Однак, жодних доказів про результати цієї експертизи або даних про закриття кримінального провадження чи направлення до суду обвинувального акта, апелянт до матеріалів справи на долучив.
При цьому місцевим судом правильно встановлено фактичні обставини справи та констатовано, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП доведена належними та достатніми доказами.
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як належні докази у справі про адміністративне правопорушення.
Так, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу або арешт з утриманням на гауптвахті.
Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період — це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який продовжувався.
Згідно з матеріалами справи, солдат ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 призначений до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків з 12.03.2022.
З протоколу про адміністративне правопорушення та інших письмових доказів убачається, що 10.12.2022, о 22 год 00 хв, ОСОБА_1 знаходився у розташуванні підрозділу військової частини у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для встановлення факту алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, і вказані дії вчинені в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
За таких обставин, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП об`єктивно доведена зібраними по справі доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 , які полягають в тому, що він, будучи військовослужбовцем, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною і під час виконання державних обов`язків в умовах особливого періоду, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та протягом року якого було піддано адміністративному стягненню за таке саме порушення, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , попри те, що останній направив до суду клопотання про відкладення судового засідання на інший день через неможливість прибути до суду у зв`язку з хворобою, що його право на захист було порушено, оскільки ОСОБА_1 хотів надати пояснення стосовно вказаної події безпосередньо в суді, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність та законність висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Так, матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 було відомо про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і те, що справа розглядатиметься у Воловецькому районному суді. З наявної у матеріалах справи копії електронного звернення убачається, що 03.01.2023 ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи на інший день, обґрунтовуючи тим, що хворіє. Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що на розгляд справи, призначений на 04.01.2023 ОСОБА_1 не з`явився. 
Місцевий суд, врахувавши вимоги ч. 2 ст. 277 КУпАП, які передбачають, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені 172-20 КУпАП розглядаються судом протягом доби, а також взявши до уваги той факт, що справа відносно ОСОБА_1 перебуває у провадженні суду з 13.12.2022, і те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, який би підтвердив факт перебування його на лікуванні, обґрунтовано визнав не поважною причину неявки ОСОБА_1 та провів розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 . Отже, вказані доводи апелянта є такими, що жодним чином не впливають на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, то вони є необґрунтованими, оскільки вчинене ним порушення є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, доведені належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом у порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта і про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.
Апеляційний суд розцінює критично доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не долучено письмових пояснень свідків, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями старшого солдата ОСОБА_10 та солдата ОСОБА_11 (а. с. 8, 9), які своїми підписами підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Воловецька ЦЛ».
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 січня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП – залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН