Номер провадження: 22-ц/813/1288/23 
Справа № 502/1580/20
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 502/1580/20
Номер провадження: 22-ц/813/1288/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Власенко С.І.,

учасники справи:
- позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України,
- відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, за апеляційною скаргою адвоката Лещенка Андрія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Масленикова О.А. 04 березня 2021 року,  

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі – МТСБУ)звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування у розмірі – 100 950 грн.. Позивач також просить стягнути судовий збір у розмірі – 2 102 грн..
МТСБУ обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 13.08.2018 року о 16:05 годині в с. Старі Трояни по вул. Кутузова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» (д.р.н. « НОМЕР_1 »), яким керував водій ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Land Rover» (д.р.н. « НОМЕР_2 »), яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Land Rover» (д.р.н. « НОМЕР_2 ») та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу.
Згідно Довідки № 3018227767361663 про ДТП та постанови Кілійського районного суду Одеської області від 07.09.2018 року, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.
Згідно Довідки № 3018227767361663 про ДТП, цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», д.р.н. « НОМЕР_1 », була застрахована у ПрАТ CK «ЕТАЛОН», згідно полісу № АЕ/9883494. 
Однак, під час перевірки було встанволено, що поліс № АЕ/9883494 був виданий ПАТ «ХДІ Страхування» стосовно транспортного засобу марки «Volkswagen», д.р.н. « НОМЕР_3 ». Отже, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 не була застрахована. 
Потерпіла особа, уповноважена власником транспортного засобу «Land Rover», д.р.н. « НОМЕР_2 » -  ОСОБА_2 , звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди та документами, що підтверджують розмір заподіяного збитку власнику транспортного засобу. Відповідно до Наказу № 711 від 28.01.2019 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав - 100 000,00 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 721515 від 29.01.2019 року. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав - 950,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується рахунком № 1591, актом виконаних робіт № 51256 та платіжним дорученням № 1013995 від 19.11.2018 року(а. с. 2 – 6).

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідач в суді першої інстанції правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року задоволено вищевказані позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі - 100 950,00 грн., судові витрати в розмірі – 2 102 грн., а всього - 103 052,00 грн..
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 77 – 78 зворотна сторона).
13.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення (а. с. 86 – 92).
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26.04.2021 року залишено без задоволення вищевказану заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення (а. с. 124 – 127).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Адвокат Лещенко А.В., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Апелянт вказує на те, що: 1) справу розглянуто судом першої інстанції без належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи та з порушенням прав; 2) МТСБУ не мало право здійснювати таку виплату на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у них відсутнє право регресу до ОСОБА_1 МТСБУ не є належним позивачем по справі, так як цивільно-правова відповідальність водія «МЕRСЕDЕS-ВЕNZ» була застрахована, відповідно до Полісу серії АЕ № 9883494, виданим ТДВ «СТДВ ГЛОБУС», у тому числі за заподіяну майну шкоду в розмірі - 50 000 грн.. Належним відповідачем по справі є - ТДВ «СТДВ ГЛОБУС», яке відповідно до полісу несе цивільно-правову відповідальність у разі настання страхового випадку, оскільки ТДВ «СТДВ ГЛОБУС» у вказаній справі повинна брати на себе у межах суми страхового відшкодування;3) не можна погодитися з визначеним розміром страхового відшкодування у сумі - 100 950 грн., оскільки він був встановлений не у відповідності до закону. Розмір збитків у розмірі - 100 950 грн., які були визначені МТСБУ, не підтверджений належними документами та доказами. Натомість до позову були додані документи сумнівного змісту із завищеною калькуляцією ремонту та вартістю запчастин. Окрім того, при визначенні суми страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт зносу деталей, адже пошкоджений автомобіль є 2008 року випуску, йому вже 13 років, внаслідок чого при визначенні суми відшкодування повинен враховуватись коефіцієнт зносу(а. с. 135– 142).
Позиція позивача в апеляційному суді
В поясненнях по справі, які за своєю суттю є відзивом на апеляційну скаргу, МТСБУ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
МТСБУ зазначає, що як зазначено в Довідці № 3018227767361663 про ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_1 ) була застрахована у ПрАТ СК «ЕТАЛОН» згідно полісу № АЕ/9883494. Однак, згідно бази даних МТСБУ поліс № АЕ/9883494 був виданий ПАТ «ХДІ Страхування». При вирішенні питання про здійснення регламентної виплати МТСБУ зверталось до ПАТ «ХДІ Страхування» із запитом щодо полісу № АЕ/9883494. ПАТ «ХДІ Страхування» було надано відповідь, що поліс № АЕ/9883494 видавався ПАТ «ХДІ Страхування», було надано копію укладеного полісу № АЕ/9883494. Поліс № АЕ/9883494 був укладений стосовно ТЗ Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_3 . Лист ПАТ «ХДІ Страхування» та копія полісу № АЕ/9883494, роздруківка з бази даних МТСБУ щодо полісу № АЕ/9883494 надавались позивачем разом із позовною заявою. Отже, відповідач не міг укласти договір ОСЦПВВТЗ з ТДВ «СТДВ ГЛОБУС».
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а. с. 163 - 163 зворотна сторона).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 164). 
16.06.2021 року МТСБУотримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги (а. с. 166 - 167).
17.06.2021 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження. (а.с. 165).
20.07.2021 року на адресу суду надійшло клопотання від МТСБУ про витребування доказів. (а. с. 169).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2021 року справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а. с. 172-172 зворотна сторона)
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року витребувано у ТОВ «СТДВ ГЛОБУС» докази внесення страхового платежу ОСОБА_1 , згідно полісу №АЕ 9883494 (Т. 1, а. с. 187 - 189).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року витребувано з Кілійського районного суду Одеської області справу №502/1450/18 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (Т. 1, а. с. 190 - 192).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року витребувано у ОСОБА_1 докази внесення страхового платежу за полісом АЕ №9883494 на користь ТзДВ «СТДВ «ГЛОБУС» (Т. 1, а. с. 193 - 195).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Лещенка А.В., діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення судової авто-товарознавчої експертизи (Т. 1, а. с. 235 - 237).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2023 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Лещенка А.В., діючого від імені ОСОБА_1 , про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року (Т. 2, а. с. 46 - 47).
07.04.2023 року від МТСБУ надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності або ж у режимі відеоконференції. У вказаному клопотанні позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.04.2023 року у задоволенні клопотання МТСБУ про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.
У судовому засіданні адвокат Лещенко А.В., діючий від імені ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Лещенка А.В., діючого від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

13.08.2018 року о 16 годині 05 хвилин в с. Старі Трояни по вул. Кутузова водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz 300D», д.н. « НОМЕР_1 », не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Land Rover», д.н. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , який наближався по вул. 28 Червня з правого боку по ходу руху, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 07.09.2018 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 340 грн. (Т. 1, а. с. 9).
Відповідно до листа за вих. № 28 від 21.01.2019 року встановлено, що у відповідь на лист від 02.10.2018 року за вих. № 3.1-05/30886 не підтверджено чинність дії полісу, а саме - полісу АЕ № 9883494 (дія договору з 22.10.2016 року по 21.10.2017 року), транспортний засіб в полісі вказаний - «Volkswagen», д.р.н. « НОМЕР_3 » (Т. 1, а. с. 42).
14.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.08.2018 року (Т. 1, а. с. 10).
18.09.2018 року було складено ремонтну калькуляцію № 91-18, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Land Rover», д.н. « НОМЕР_2 », склала - 568 615,14 грн. (Т. 1, а. с. 26 - 27). 
Відповідно звіту, складеного ТОВ «Експертно–Асистуюча Компанія «Фаворит» за вих. № 7055 від 21.09.2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного ««Land Rover», д.н. « НОМЕР_2 », вартість матеріальної шкоди складає - 204 475,11 грн., вартість відновлювального ремонту складає – 568 615,14 грн. (Т. 1, а. с. 15 - 22). 
Актом виконаних робіт, відповідно до листа МТСБУ № 3.1-05/51256, встановлено, що виконавець – ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» виконало роботи з огляду пошкодженого транспортного засобу із фотографічною фіксацією. Даний акт є підставою для проведення розрахунку між Замовником та Виконавцем в сумі - 950,00 грн. (Т. 1, а. с. 38).
Відповідно до платіжного доручення № 1013995 від 19.11.2018 року МТСБУ сплатило на користь ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» послуги експерта по справі № 52156, згідно розрахунку в розмірі - 950,00 грн. (Т.1, а. с. 45).
Згідно платіжного доручення № 721515 від 29.01.2019 року МТСБУ виплачено по справі № 52156, згідно наказу № 711 від 28.01.2019 року, ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі - 100 000,00 грн. (Т. 1, а. с. 45).
12.05.2020 року за вих. № СУ/52156/4 Моторним (транспортним) страховим бюро України направлено ОСОБА_1 претензію про регресні вимоги в розмірі - 100 950,00 грн. та надано 7 днів з моменту отримання Претензії в добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати (Т. 1, а. с. 46).
Згідно відповіді ПрАТ «СК Українська страхова група», що є правонаступником ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», не можливо надати докази внесення страхового платежу ОСОБА_1 , оскільки поліс АЕ№9883494 був укладений з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (Т. 2, а. с. 28 – 29, 31 - 32).
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про не повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищезазначене, сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, здійснювалось шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є - день вручення судової повістки під розписку.
Так, на підтвердження сповіщення апелянта про розгляд справи судом першої інстанції, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_1 , про що свідчить його особистий підпис (а. с. 71).
Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був сповіщений судом першої інстанції про розгляд даної справи, тому доводи апелянта про його не повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції є неспроможними.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне відшкодування шкоди МТСБУ на користь ОСОБА_2 заподіяної шкоди та наявності у ОСОБА_1 страхового полісу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність,  крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування       цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
У підпункті 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 340 грн..
Таким чином встановлено, що шкода ОСОБА_2 була завдана з вини ОСОБА_1 ..
Звертаючись до суду із позовом, МТСБУ просило суд відшкодувати у порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатом.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач не визнав обставини укладення відповідачем договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а навпаки звернувся із позовом саме до ОСОБА_1 , оскільки його цивільно-правова відповідальність не була застрахована.       
Позивач зазначив, що згідно Довідки № 3018227767361663 про ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПРАТ CK «ЕТАЛОН», згідно полісу № АЕ/9883494. 
Разом з тим, поліс № АЕ/9883494 був виданий і укладений стосовно іншого транспортного засобу марки «Volkswagen», д.р.н. НОМЕР_3 . Отже, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 не була застрахована.
При цьому поліс обов`язкового страхування на автомобіль «MERCEDES-BENZ», д.р.н. НОМЕР_1 , відсутній на дату дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на підтвердження своїх доводів надав до суду копію страхового полісу № АЕ/9883494, яка міститься в матеріалах справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;  2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс – це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Відповідно до пунктів 17.2, 17.4 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. У разі втрати страхового поліса страховик зобов`язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника. У разі втрати дубліката умови його повторної видачі визначаються договором.
У пункті 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).
З указаного вбачається, що належним доказом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності може бути лише оригінал страхового полісу.
Згідно з частиною шостою статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем оригіналу страхового полісу, за умови заперечення позивача щодо дійсності полісу обов`язкового страхування, відсутності інформації про його укладення в Централізованій базі даних МТСБУ саме на автомобіль відповідача та відсутності вказаного полісу на час дорожньо-транспортної пригоди, посилання апелянта, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час  вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ «Глобус» є припущенням.
Також варто зауважити, що Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось із запитом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про надання відомостей щодо полісу №АЕ/9883494, на що останнє повідомило, що не підтверджує чинність дії полісу. ПрАТ «СК «Євроінс Україна»  надали запитувачу (позивачу) копію полісу № АЕ/9883494, згідно якого вбачається, що за ним застраховано цивільно-правову відповідальність іншої особи, а саме - страхувальником зазначено – ОСОБА_5 , забезпечений транспортний засіб зазначено – «VOLKSVSGEN PASSAT», д/н НОМЕР_3 .
Відомості про наявний діючий поліс Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», на який посилається апелянт, відсутні також і в МТСБУ.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного перегляду справи було витребувано у ТзДВ «СТДВ «Глобус» та у ОСОБА_1 докази внесення останнім страхового платежу за полісом №АЕ/9883494. Однак на дату винесення даної постанови апелянтом не було надано вищевказаних доказів. 
Крім того, у відповіді ПрАТ «СК «Українська страхова група», що є правонаступником ТзДВ «СТДВ «Глобус», зазначено про неможливість надання інформації про внесення страхового платежу, оскільки поліс АЕ/9883494 був укладений з ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 12.08.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок  коштів  фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 18 Закону України «Про страхування», факт укладення договору страхування може посвідчуватись страховим свідоцтвом, полісом, сертифікатом, що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Відповідно до п. 1.8. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Таким чином, відшкодована МТСБУ шкода підлягає стягненню з винної особи в порядку регресу лише у разі, якщо на момент ДТП така особа не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу №АЕ/9883494, а тому саме ТДВ «СТДВ «Глобус» має відшкодовувати матеріальну шкоду потерпілої особи.
Доводи апелянта щодо неврахування коефіцієнту фізичного зносу під час визначення суми відшкодування колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:
Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:
С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;
С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;
С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;
Е з - коефіцієнт фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.
Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не      перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів,   напівпричепів    та    автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ,    причепів, напівпричепів та      автобусів; 5 років - для мототехніки.
Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.
У даному випадку, позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Так, відповідно до звіту, складеного ТОВ «Експертно–Асистуюча Компанія «Фаворит» за вих. № 7055 від 21.09.2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного ««Land Rover», д.н. « НОМЕР_2 », вартість матеріальної шкоди складає - 204 475,11 грн., вартість відновлювального ремонту складає – 568 615,14 грн. (Т. 1, а. с. 15 - 22).
Вказаний звіт було складено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 05 вересня 2018 року.
При цьому, вартість відновлювального ремонту від цих пошкоджень, здійснена з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що складає - 0,70.
Відповідно до п. 3.2 вказаного Звіту №7055 від 21.09.2018 року визначення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Ез приймається рівним 0,7. Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Експертом при обрахуванні матеріального збитку у формулі було визначено коефіцієнт фізичного зносу 0,7. 
Колегія суддів при оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Отже, вищевказаний звіт №7055 здійснено з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є неспроможними. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Лещенка Андрія Вікторочива, діючого від імені ОСОБА_1 , є безпідставною, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Лещенка Андрія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 ,відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).
4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лещенка Андрія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 ,– залишити без задоволення.

Заочне Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 25 квітня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова 
 
О. М. Таварткіладзе