ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2023 р.                               Справа№ 910/11306/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Корсака В.А. 
 
при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд»
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 
у справі № 910/11306/22 (суддя: Бондаренко - Легких Г.П.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське Шляхово-будівельне управління»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд»
про стягнення 977 654, 20 грн
                                                  ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеське Шляхово-будівельне управління» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» про стягнення 976 678, 86 грн за неналежне виконання умов договору надання послуг будівельної техніки №01/11 від 01.11.2021 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором надання послуг будівельної техніки № 01/11 від 01.11.2021, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське Шляхово-будівельне управління» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» про стягнення 977 654, 20 грн задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське Шляхово-будівельне управління» 712 000 грн 00 коп. - основного боргу, 93 086 грн 69 коп. - пені, 155 245 грн 43 коп. - інфляційних втрат, 17 263 грн 56 коп. - 3 % річних, а також 14 663 грн 93 коп. - судового збору; в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в загальному розмірі 58 грн 52 коп. відмовлено. 
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що наявні в матеріалах справи акти наданих послуг є двосторонніми та підписані відповідачем (замовником послуг) без жодних зауважень, отже є належними доказами, що підтверджують факт вчинення господарської операції. Зауважив, що відповідачем було лише частково сплачено вартість наданих послуг. При цьому, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вартості решти послуг на суму 712000,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Скайбілд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову у позові. Скаржник зазначає, що затримка оплати за Договором сталася з причини настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії російської федерації проти України, про що було відомо позивачу. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 дана апеляційна скарга у справі № 910/11306/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Владимиренко С.В.
У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 cправу № 910/11306/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Коротун О.М.; вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 910/11306/22 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11306/22.
До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 08.03.2023, надійшли матеріали справи № 910/11306/22.
У зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці та тривалим перебуванням на лікарняному судді Гаврилюка О.М., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 cправу № 910/11306/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 призначено на 01.05.2023, яке у подальшому було відкладено на 31.05.2023.
21.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідач мав виконати свої грошові зобов`язання до 12.01.2022, а тому початок військової агресії російської федерації проти України 24.02.2022 не може бути підставою затримки проведення відповідної оплати. 
Представник позивача в судовому засіданні 31.05.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Представник відповідача в судове засідання 31.05.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується навною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документа.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 01.11.2021 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений Договір №01/11 надання послуг будівельної техніки (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого виконавець надає замовнику послуги по роботі будівельних машин і механізмів для виконання робіт на об`єкті: «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг на ділянці км 136+340- км 158+340, Миколаївська область», а замовник приймає виконані послуги та оплачує їх вартість на умовах цього Договору.
Згідно п. 2.1. Договору - обсяг необхідних послуг (робіт), кількість, тип техніки, строк надання послуг, місце, дата та час подачі техніки, вартість години роботи техніки, та інші необхідні умови надання послуг попередньо погоджуються сторонами у заявках, та визначаються (підтверджуються) сторонами у подорожніх листах та або Актах наданих послуг, або Додатками до цього Договору.
Згідно п. 2.5. Договору - датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання сторонами Актів наданих послуг.
Згідно п. 3.1. Договору - вартість послуг виконавця за цим Договором вказується в Додатку №1.
Відповідно пункту 3.2. Договору - сума Договору складається з суми вартості Актів наданих послуг протягом дії цього Договору.
Відповідно пункту 3.3. Договору - послуги по роботі техніки, що надаються виконавцем за цим Договору, оплачуються замовником протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів від дня підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг і отримання рахунку на оплату.
Відповідно пункту 6.2. Договору - у разі прострочення оплати за фактично надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Згідно пункту 9.1. Договору - цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Сторонами також підписано Додаток №1 до Договору, в якому визначено найменування послуг, а також вартість послуг будівельної техніки та вартість послуг самоскидами (до 30 тн).
Позивач стверджує, що на виконання умов Договору він надав відповідачу послуги на загальну суму 960600, 00 грн з ПДВ, що підтверджується:
актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №551 від 16.12.2021 на суму 580 128, 00 грн з ПДВ;
актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №550 від 16.12.2021 на суму 380 472, 00 грн з ПДВ.
Відповідач здійснив часткову оплату отриманих послуг на суму 248 600, 00 грн.
Позивач стверджує, що послуги на суму 712 000, 00 грн залишились неоплаченими, відтак, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку, а також нараховану пеню згідно п. 6.2. Договору за період прострочення з 12.01.2022 по 11.07.2022 у розмірі 93 086, 69 грн, та керуючись статтею 625 ЦК України за період прострочення з 12.01.2022 по 03.11.2022 3 % річних у розмірі 17 322, 08 грн та 155 245, 43 грн інфляційних втрат.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
На підтвердження наданих відповідачу послуг будівельної техніки та послуг самоскидами перевезеного вантажу (до 30 тн), позивачем долучено до матеріалів справи підписані сторонами Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №550 (380 472, 00 грн з ПДВ) та №551 (580 128, 00 грн з ПДВ) від 16.12.2021 загальною вартістю 960 600, 00 грн.
Акти підписані виконавцем та замовником, що не заперечується відповідачем. 
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Поряд з цим пункт 2.1. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно з пунктом 2.1. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Частиною 2 вищезазначеної статті Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) назву підприємства, від імені якого складено документ; 4) зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судова колегія зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.
Таким чином, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Дослідивши наявні в матеріалах справи акти наданих послуг, судова колегія погоджується з висносоком суду першої інстанції про те, що вони є двосторонніми та підписані відповідачем (замовником послуг) без жодних зауважень, отже є належними доказами, що підтверджують факт вчинення господарської операції.
Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як вже зазначалось, згідно п. 3.3. Договору - послуги по роботі техніки, що надаються виконавцем за цим Договору, оплачуються замовником протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів від дня підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг і отримання рахунку на оплату.
За обставин встановлених судом вище, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що строк виконання зобов`язань відповідача щодо оплати вартості наданих послуг за спірними актами настав 11.01.2022.
Однак, згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №4581 від 22.12.2021 за призначенням платежу «оплата за послуги будівельної техніки згідно Дог. №01/11 від 01.11.21 в т.ч. ПДВ 20 % 41 433.33 грн», відповідачем було лише частково сплачено вартість наданих послуг на суму 248 600, 00 грн.
Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вартості решти послуг на суму 712000, 00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.
Щодо висновків місцевого господарського суду про стягнення пені згідно п. 6.2. Договору за період прострочення з 12.01.2022 по 11.07.2022 у розмірі 93 086, 69 грн, та керуючись статтею 625 ЦК України за період прострочення з 12.01.2022 по 03.11.2022 3 % річних у розмірі 17 322, 08 грн та 155 245, 43 грн інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне.
Згідно п. 6.2. Договору - у разі прострочення оплати за фактично надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який здійснивши перевірку правильності проведених позивачем розрахунків за допомогою ІПС «Прецедент» та встановив, що боргові періоди визначені позивачем вірно (щодо пені в межах шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій), математичні розрахунки пені та інфляційних втрат є арифметично вірними, а відтак з огляду на встановлення судом факту прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 93086, 89 грн та інфляційних втрат у розмірі 155 245, 43 грн підлягають задоволенню в розмірах, що визначені позивачем.
При цьому, місцевий господарський суд вказав, що проведений позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично помилковим. Перевіривши здійснений Господарським судом міста Києва розрахунок, колегія суддів погоджується з ним та констатує, що дійсний розмір 3 % річних, який підлягає стягненню з відповідача становить 17 263, 56 грн, а не 17 322, 08 грн як зазначає позивач, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі, що визначений судом першої інстанції.
Посилання скаржника на настання форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, колегією суддів оцінюються критично, оскільки, як було встановлено раніше, строк виконання зобов`язань відповідача щодо оплати вартості наданих послуг за спірними актами настав 11.01.2022, тобто до моменту запровадження на території України воєнного стану. 
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача у порядку, встановленому в п. 7.2 Договору, про виникнення форс-мажорних обставин разом із доказами виникнення таких обставин.
Колегія суддів зауважує, що згідно п. 7.3 Договору підтвердженням наявності обставин непереборної сили є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України.
Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1).
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").
Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований «Всім кого це стосується», згідно якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019р. у справі №917/1053/18, від 09.11.2021р. у справі №913/20/21, від 30.05.2022р. у справі №922/2475/21, від 14.06.2022р. у справі №922/2394/21 та від 01.06.2021р. у справі №910/9258/20.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.
Тобто, при виникненні форс-мажорних обставин сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зобов`язаннями відповідача, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.
Саме по собі посилання відповідача на наявність листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.
В той же час, відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за укладеним Договором саме внаслідок настання форс-мажорних обставин. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбілд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі № 910/11306/22 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбілд».
4. Справу № 910/11306/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 08.06.2023.

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                В.А. Корсак