ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року 
м. Київ

справа № 640/26744/20
адміністративне провадження № К/990/23529/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Тацій Л.В., 
суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., -
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - ГУ Держпродспоживслужби) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Єгорової Н.М., суддів: Федотова І.В., Чаку Є.В.) у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») до ГУ Держпродспоживслужби про визнання протиправним та скасування припису,    -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати припис ГУ Держпродспоживслужби №    464 від 31.07.2020 (далі - Спірний припис).
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки ГУ Держпродспоживслужби є такими, що не відповідають положенням діючого законодавства України та підлягають скасуванню з огляду на те, що відповідно до частини першої    статті 6 Закону України від 05.04.2007 № 877-V     «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Проте в порушення вказаних вище норм, представник відповідача вийшов за межи скарги та, на власний розсуд, без обґрунтування зазначив в Акті у якості порушення начебто невірні нарахування за місця загального користування. Як наслідок, у приписі є вимога, щодо вирішення питання, яке не було порушено у скарзі заявника.
Також, не погоджуючись з фактичними обставинами встановленими відповідачем під час перевірки, представник позивача зазначає, що виконання вимог Спірного припису призведе до некоректного визначення фактичного обсягу споживання послуги з централізованого опалення. Наслідком цього стане необхідність нарахування неврахованого такими приладами обліку обсягу теплової енергії тим споживачам, квартири яких не обладнані приладами обліку. Отже, будуть мати місце необґрунтовані (завищені) нарахування для тих споживачів, квартири яких не обладнанні приладами обліку теплової енергії. Так, з практики минулих опалювальних періодів, для споживачів, квартири яких не обладнанні приладами обліку теплової енергії, після повернення ознаки наявності приладу обліку розрахунковий тариф збільшиться втричі. Це призведе до необхідності донарахування для таких осіб близько 50    000 грн. Крім того, буде мати місце наявність дискримінаційних умов для тих споживачів, яким буде відмовлено у взятті на абонентський облік прилад обліку у теперішній час в порівнянні з тими споживачами, яким ознаки наявності приладу обліку повернуть на виконання вимог припису.
Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 24 січня 2022 року  відмовив у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що посилання позивача на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №    829 (далі - Порядок №    829) та нібито його порушення недоречні та протирічать дійсним обставинам справи, оскільки, як було встановлено, та не заперечується позивачем, лічильник   ОСОБА_1 був встановлений та прийнятий вже після набрання чинності вказаного порядку та відповідно вказаних вище Актів вбачається, що такий лічильник був прийнятий у відповідності до вимог Порядку № 829.
Крім того, суд звернув увагу на те, що з аналізу Порядку № 829 вбачається, що останній не передбачає порядку зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік після набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами.
При цьому, суд наголошує, що жодною нормою чинного законодавства, на які посилається позивач, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, та після набрання чинності Порядку № 829.
Вказане дає підстави для висновку, що лічильник був взятий на облік КП «Київтеплоенерго», а вказані вище обставини свідчать про те, що на підставі показань споживача проводились нараховування плати за користуванням послугою теплопостачання до моменту його зняття з обліку листом КП «Київтеплоенерго» від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, при цьому, суд зауважив, що як вже встановлено вище, вказаний лічильник брався позивачем на облік вже після набрання чинності Порядку № 829, тобто відповідно до норм чинних на момент взяття на облік.
Отже, суд дійшов висновку про порушення позивачем абзацу 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №    630 (чинних на час виникнення спірних відносин; далі - Правила №    630), відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання    за наявності квартирних засобів    обліку без урахування їх показань не допускається,    за винятком випадків, передбачених абзацом 5 пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ГУ Держпродспоживслужби при проведенні позапланової перевірки та винесенні Спірного припису керувалося чинним законодавством, діяло в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а твердження позивача викладені у позовній заяві не відповідають законодавству, є помилковими та необґрунтованими.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнав протиправним та скасував припис ГУ Держпродспоживслужби від 31 липня 2020 року № 464.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд зазначив, що документом, який підтверджує взяття вузла розподільного обліку на абонентський облік є акт про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік, складений за формою, що визначена у додатку 2 до Порядку №270.
Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що відповідний акт за формою, що визначена у додатку 2 до Порядку №270, між споживачем та виконавцем комунальної послуги не складався.
При цьому, акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення не може вважатися належним і допустимим доказом, що підтверджує факт прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, оскільки, як було встановлено вище, останній не було складено на формою, визначеною Порядком №270, який станом на квітень 2019    року був чинний.
Відтак, з огляду на відсутність документального підтвердження наявності технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також підтвердження належними і допустимими доказами взяття вузла розподільного обліку щодо квартири АДРЕСА_2 в указаному будинку на абонентський облік (як до, так і після набрання чинності Порядком №829), колегія суддів дійшла висновку, що Спірний припис винесений передчасно та без урахування всіх фактичних обставин, оскільки у ході перевірки ГУ Держпродспоживслужби не пересвідчилося, що квартирний засіб обліку встановлений та взятий на абонентський облік із дотриманням вимог чинного станом на квітень 2019 року законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
30 серпня 2022 року ГУ Держпродспоживслужби звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.
У скарзі зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме, статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та положень Порядку №    270, Правил №    630.
Суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення не може вважатися належним і допустимим доказом, що підтверджує факт прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, оскільки, останній не було складено за формою, визначеною Порядком №    270, який станом на 12.04.2019 був чинним.
За правилами пунктів 5 та 7 розділу ІІІ Порядку №    270 огляд і опломбування вузла розподільного обліку проводяться представником виконавця та у разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» саме представник виконавця відповідної комунальної послуги складає акт про прийняття вузла розподільного обліку/приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку.
Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №    270, у разі порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» під час встановлення вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) представник виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, складає акт, у якому зазначає виявлені порушення.
Тобто, суд фактично поклав обов`язок щодо дотримання пункту 7 розділу ІІІ Порядку №    270 на споживача, який у свою  чергу не володіє спеціальними знаннями в галузі права та не повинен володіти технічними знаннями. При цьому, законодавець дотримання вимог пункту 7 розділу ІІІ Порядку №    270 поклав саме на виконавця.
Індивідуальний лічильник споживача ОСОБА_1 був взятий на облік 12.04.2019 виконавцем - позивачем, а також суд не врахував положення абзацу 2 пункту 10 Правил №    630, яким передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Пунктом 10 розділу ІІІ Порядку №    270 визначено, що з дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визнання обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.
Факт взяття позивачем індивідуального лічильника ОСОБА_2 на облік визнається позивачем, відповідачем та споживачем, тому в силі вимог статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) ці обставини визнаються учасниками справи, отже не підлягають доказуванню.
Посилається на те, що реалізація права споживачів на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік здійснюється шляхом подання споживачем до виконавця комунальної послуги відповідної письмової заяви, проведення виконавцем огляду і опломбування вузла розподільного обліку.
Технічна можливість визначається перед встановленням вузлів розподільного обліку.
У разі порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зокрема, наявності/відсутності технічної можливості, яка визначається Порядком №    829, під час встановлення вузла розподільного обліку представник виконавця вкладає акт, у якому зазначає виявлені порушення, а у разі їх відсутності - акт про прийняття вузла розподільного обліку/приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік, показання якого є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.
Зміна виконавця комунальної послуги передбачає лише передачу новому виконавцю актів про прийняття вузлів розподільного обліку на абонентський облік, тобто без проведення повторного прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, який раніше був прийнятий на абонентський облік.
Законодавство не передбачає навіть у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту будівлі (без заміни вузла обліку) повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку не проводиться.
Вимогами Порядку №    829 не передбачено зняття з обліку лічильників споживачів, встановлення яких було погоджено та які були взяті на абонентський облік. Також не передбачено, повторне прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку, прийнятих на абонентський облік як до так і під час дії Порядку №    829.
У відзиві на касаційну скаргу КП «Київтеплоенерго» просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя - Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., скаргу передано судді-доповідачу.
Верховний Суд ухвалою від 14.09.2022 залишив касаційну скаргу без руху, а ухвалою від 17.10.2022 - відкрив касаційне провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
До ГУ Держпродспоживслужби надійшло звернення ОСОБА_1 (за вх. П-1005 від 21    лютого 2020 року) щодо порушень законодавства про захист прав споживачів КП «Київтеплоенерго».
На підставі вказаного звернення, погодження Держпродспоживслужби від 01    квітня 2020 року №15.3-10/2/5512, наказу Головного управління від 17 липня 2020 року №3818 здійснено позаплановий захід (перевірку) у КП «Київтеплоенерго» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 83/53, предметом якого було    дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань викладених у зверненні.
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, ГУ Держпродспоживслужби складено Акт від 31 липня 2020 року №    3818-1, в якому зафіксовано такі порушення:
- відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (пункт 7 частини першої статті 18), місцева державна адміністрація визначає та встановлює норми споживання у сфері житлово-комунальних послуг здійснює контроль за їх формуванням послуг згідно з пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», укладені та введені в дію (до 01 травня 2019 року) зберігають чинність на умовах визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами визначеними цим Законом, але не пізніше 01 травня 2020 року. Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №    315, може застосовуватися після укладення нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги»);
- під час перевірки встановлено, що у КП «Київтеплоенерго» відсутнє прийняте розпорядження щодо застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №    315 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за №    1502/32954; далі - Методика №    315), що унеможливлює розрахування норми за місцем загального користування та не враховано обсяг теплової енергії за встановленими (квартирними засобами обліку на централізоване опалення);
- КП «Київтеплоенерго» порушено: пункт 10 абз. 2 Правил  № 630. Справлення плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Виконавець і споживач не мають право відмовитися від врахувань показників засобів обліку;
- ч. 1 ст. 8 Розділу III Закону України «Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119 VIII, рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначених власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги на основі показань вузла комунального обліку відповідної комунальної послуги;
- п. 3.ч.1. ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» 1023-ХІІ - при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;
- п. 9 розділу «Тарифи та послуги та їх загальна вартість» договору від 27 грудня 2016    року №838308400580100.
Таким чином встановлено порушення:
- п. 10 абз. 2 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630";
- п. 1 статті 8 Розділу III Закону України "Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання" від 22.06.2017 року №2119 VIII;
- п.3 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" 1023-ХІІ;
- п. 9 розділу "Тарифи та послуги та їх загальна вартість" договору від 27 грудня 2016    року №838308400460400."
На підставі вищевикладеного, та керуючись частиною восьмою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" ГУ Держпродспоживслужби відносно КП «Київтеплоенерго» видано обов`язковий до виконання припис від 31 липня 2020    року №    464.
Відповідно до припису ГУ Держпродспоживслужби від 31 липня 2020 року №    464, з метою усунення порушень, КП «Київтеплоенерго» зобов`язано:
- провести перерахунок ОСОБА_1 відповідно до споживання обсягів теплової енергії згідно зі встановленими квартирними засобами обліку теплової енергії;
- повернути грошові коши ОСОБА_1 за нараховані сплачені обсяги теплової енергії за МЗК (місця загального користування) шляхом зарахування у майбутній період.
Не погоджуючись з вищевикладеними діями та Спірним приписом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №    877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №    877-V).
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1 Закону №    877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно зі статтею 6 Закону №    877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Як встановлено судами, позапланова перевірка КП «Київтеплоенерго» здійснювалася на підставі звернення фізичної особи за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), а відтак була призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.
Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 7 Закону №    877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Як встановлено судами, під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що підприємством щодо споживача порушено вимог абз. 2 пункту 10 Правил №    630, згідно з яким справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Як встановили суди першої та апеляційної інстанції, Публічним акціонерним товариством «Київенерго» була розглянута технічна документація споживача,  прийнято лічильник на облік та, починаючи з квітня 2019 року ОСОБА_1 сплачував за спожиття теплопостачання згідно з показниками свого теплового лічильника.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Згідно з частиною сьомою статті 4 указаного Закону вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.
У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.
Модель приладу-розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.
Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів-розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.
Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.
Порядок №    829, який набрав чинності 24 жовтня 2018 року, визначає процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі (далі - вузол розподільного обліку), інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку, критерії визначення економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Пунктом 4 Порядку №    829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.
При цьому за правилами пункту 5 Порядку №    829 замовником обстеження внутрішньобудинкової системи опалення є власник (співвласники) будівлі або власник (співвласники) окремих приміщень у будівлі.
Приписи пункту 6 Порядку №    829 визначають, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:
окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);
принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;
під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;
можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вимоги Порядку №    829 поширюються на технічну можливість обладнання приміщення вузлом розподільного обліку, який встановлений у квартирі АДРЕСА_3 , з огляду на те, що цей Порядок набрав чинності 24 жовтня 2018 року, у той час як лічильник прийнято на комерційний облік 12 квітня 2019 року.
Процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання визначає Порядок №    270.
Пунктом 4 розділу І вказаного Порядку передбачено, що прийняття на абонентський облік вузлів обліку здійснюється: вузла комерційного обліку - оператором зовнішніх інженерних мереж, а в разі, якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем відповідної комунальної послуги,- оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем відповідної комунальної послуги; вузла розподільного обліку - виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами.
Згідно з пунктом 1 розділу IIІ Порядку №    270 вузол розподільного обліку/ прилад-розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна).
За правилами пункту 7 розділу ІІІ Порядку №    270 у разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури), приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури на опалювальному приладі, на якому прилад-розподілювач встановлено, та складає акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку.
Опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) / приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури опалювального приладу, на якому встановлено прилад-розподілювач теплової енергії, здійснюється пломбами виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами.
Дата опломбування та початкові показання приладів обліку вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) зазначаються в акті про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік.
Акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та присутнім власником (співвласниками) будівлі, приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі, приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті.
У разі оснащення приладами-розподілювачами теплової енергії опалювальних приладів окремого приміщення у будівлі, що є об`єктом нерухомого майна або окремого приміщення, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна, але перебуває у користуванні різних споживачів, складається один акт про прийняття на абонентський облік незалежно від кількості встановлених приладів - розподілювачів теплової енергії.
Один примірник акта з додатками до нього (за їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласникам) будівлі, приміщення чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування - надсилається йому засобами поштового зв`язку.
При цьому, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №    270 у разі порушень вимог частини першої статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» під час встановлення вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) представник виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, складає акт, у якому зазначає виявлені порушення.
Такий акт складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та власником (співвласниками) будівлі/приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі/приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті.
Один примірник акта з додатками до нього (в разі їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласнику) приміщення/будівлі чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії - надсилається йому засобами поштового зв`язку.
Відповідно до пунктів 10-12 розділу ІІІ Порядку №    270 з дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол (прилад - розподілювач теплової енергії) є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.
У разі зміни виконавця відповідної комунальної послуги (визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) попередній виконавець (визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) передає новому виконавцю (визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) акти про прийняття вузлів розподільного обліку (приладів - розподілювачів теплової енергії) на абонентський облік.
Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).
Підсумовуючи викладене вище можна зазначити, що обов`язок щодо прийняття вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії) на абонентський облік покладено на виконавця відповідної комунальної послуги або визначену власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, при цьому, процес прийняття вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії ) на абонентський облік включає в себе опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) / приладу-розподілювача теплової енергії та запірної арматури опалювального приладу, на якому встановлено прилад-розподілювач теплової енергії, яке здійснюється пломбами виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, зняття початкових показань приладів обліку вузла розподільного обліку (приладу-розподілювача теплової енергії),  складення акта про прийняття вузла розподільного обліку / приладу-розподілювача теплової енергії на абонентський облік.
Отже, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що 12 квітня 2019    року вузол розподільного обліку, встановлений у квартирі АДРЕСА_3 (власник приміщення ОСОБА_1 ), прийнятий на абонентський облік, що визнається, як встановлено судами, і КП «Київтеплоенерго», при цьому, колегія суддів Верховного Суду вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення не може вважатися належним і допустимим доказом, що підтверджує факт прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, через те, що його не було складено за формою, визначеною Порядком №    270, який станом на квітень 2019 року був чинний, оскільки неправильно складений виконавцем відповідної комунальної послуги документ не спростовує факту прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік.
У даній справі для об`єктивного її розгляду слід, зокрема встановити чи правомірно КП «Київтеплоенерго» зняло вузол розподільного обліку з абонентського обліку, проте суд апеляційної інстанції, взагалі не досліджуючи цього питання, скасував рішення суб`єкта владних повноважень, не встановивши, якому з критеріїв, наведених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідає оскаржуване рішення, та обмежився встановленням того, що акт про прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, складено не за формою, визначеною Порядком №    270, що, як зазначив суд, свідчить про відсутність доказу, який підтверджує факт прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку, чим фактично, вдався до такого явища як «правовий пуризм».
Загальноприйнято розуміти поняття «пуризм» як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.
Поняття «правового пуризму» було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні у справі «Сутяжник проти Росії» (№ 8269/02) зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що зазначений підхід підлягає застосуванню й під час оцінки адміністративним судом рішень суб`єктів владних повноважень, виходячи із конкретних обставин тієї чи іншої судової справи.
«Правовий пуризм» означає надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення; «правовий пуризм» може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.
Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури, як от у даній справі складення акта прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку за формою, передбаченою Порядком №    270, колегія суддів Верховного Суду вважає, що скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише через те, що такий акт було складено не за відповідною формою, не спростовує самого факту прийняття приладу на абонентський облік позивачем, а тому не впливає на правильність рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи викладене, а також і те, що для правильного вирішення цього спору слід дослідити чи була визначена технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , як на момент прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік так і на момент зняття з абонентського обліку та чи визначена ця технічна можливість/неможливість суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, що не було досліджено судом апеляційної інстанції, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Слід також зазначити, що Верховний Суд відповідно до статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Отже, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що у відповідності до пункту 1 частини другої  статті 353 КАС є підставою для скасування судового рішення апеляційного суду і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242  КАС.
З огляду на викладене, керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                С.Г. Стеценко 
                                                                                          Т.Г. Стрелець