П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/41306/21                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Д.М. 
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
02 травня 2023 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" (далі - ДУ ТМО МВС України по Житомирській області), Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи з 18.08.2021, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;
- зобов`язати ДУ ТМО МВС України по Житомирській області повторно надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 2-ї групи інвалідності відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 та дії, що виразились у поверненні матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, та прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ. 16.02.2011 медичною військово-лікарською комісією УМВС України в Житомирській області було виявлено у ОСОБА_1 ряд захворювань пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 10).
15.09.2011 ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "г" (через скорочення штатів) (а.с. 9).
18.08.2021 органами МСЕК ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності з 17.08.2021 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить виписка з акта огляду медико-соціальною комісією до довідки серії 12 ААВ №588279 (а.с. 11), та визначено 40% ступеня втрати професійної працездатності, про що свідчить довідка від 18.08.2021 серії 12 ААА №056752 (а.с. 12).
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до МВС України з питання виплати одноразової грошової допомоги.
09.11.2021 позивача було повідомлено про те, що МВС України повернуло документи без виконання через порушення п.10 положення про МСЕК, оскільки до складу комісії, що проводила обстеження позивача не були залучені лікарі ДУ ТМО МВС України (а.с. 14).
Позивач вважаючи, що такими діями відповідача порушені його права, звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Суд вважає безпідставним посилання відповідачів на ту обставину, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я ДУ ТМО МВС України по Житомирській області до складу комісії не залучались, позаяк вказане не доведене відповідачем в установленому порядку.
При цьому, оскільки заява позивача про виплату одноразової грошової допомоги у встановленому законодавством порядку не розглянута, відповідне рішення не прийнято, то суд з метою захисту порушеного права позивача вважав за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивача та визнати протиправними дії МВС України, що виразились у поверненні матеріалів позивачу.
Застосовуючи механізм захисту права та його ефективного відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважав за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до положень Порядку №850, з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію" (далі – Закон України "Про міліцію") та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №850 (далі - Порядок №850).
Так, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 07.03.2018 (справа №464/5571/16-а), від 21.06.2018 (справа №822/31/18), від 28.08.2018 (справа №804/6297/17), від 05 листопада 2019 року (справа №405/705/17(2-а/405/30/17)).
До статті 23 Закону України "Про міліцію" Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок №850), пунктом 2 якого визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.
Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Серед документів: заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу, витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Згідно з пунктом 9 Порядку №850, у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580, Закон № 565 визнано таким, що втратив чинність.
Однак, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.
Таким чином, обгунтованим є висновок суду першої інстанції, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Як вбачається з матеріалів справи документи позивача були направлені до МВС України для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до пункту 9 Порядку №850, однак МВС України не прийняло відповідного рішення, а повернуло документи позивачу, при цьому причиною повернення документів слугувала невідповідність висновку МСЕК пункту 10 положення про МСЕК.
Проте, названі відповідачем підстави неможливості прийняття рішення не передбачені у Порядку № 850.
Суд враховує, що за нормою пункту 10 Положення №1317 комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки.
З наданих позивачем доказів щодо проходження медико-соціальної експертизи доводи відповідачів щодо відсутності у складі комісії працівників ДУ ТМО МВС України по Житомирській області підтвердити неможливо, оскільки довідка містить лише підпис голови МСЕК. Більше того, відповідачі таке твердження не обґрунтовують та не підтверджують жодним доказом.
За таких обставин, безпідставними є посилання відповідачів на ту обставину, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я ДУ ТМО МВС України по Житомирській області до складу комісії не залучались, позаяк вказане не доведене відповідачем в установленому порядку.
Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень Порядку №850.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у ст. 2 КАС України. Однак, відповідач у даному випадку не досліджував за встановленою Порядком № 850 процедурою подані позивачем документи й не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яке може бути предметом оскарження.
Таким чином, відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо невиконання вимог чинного законодавства в частині неприйняття жодного рішення за наслідками розгляду документів позивача.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до положень Порядку №850, з урахуванням висновків суду.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.