ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/368/23 Справа № 192/1400/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У вересні 2017 року ТОВ “Українська факторингова компанія” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       В обґрунтування позовних вимог ТОВ “Українська факторингова компанія” посилалися на те, що згідно кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 16000 доларів США на придбання нерухомості, а саме - земельної ділянки площею 0,52 га за адресою:  АДРЕСА_1 , строк дії договору з 01 лютого 2008 року до 01 лютого 2028 року. У забезпечення вимог вказаного кредитного договору ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, згідно умов якого даний договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,52 га за адресою:  АДРЕСА_1 , загальна вартість іпотеки визначена сторонами договору - 101244 грн. Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26 від 30 вересня 2016 року ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” відступило ПАТ “ВЕКТОР БАНК” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року. Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ПАТ “ВЕКТОР БАНК”, до ПАТ “ВЕКТОР БАНК” перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року. Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26-2 від 30 вересня 2016 року ПАТ “ВЕКТОР БАНК” відступило ТОВ “Українська факторингова компанія” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року. Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “ВЕКТОР БАНК” та ТОВ “Українська факторингова компанія”, до позивача перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором і в нього виникла заборгованість в розмірі 4348457 грн. 10 коп. Вимогою про усунення порушення від 02 лютого 2017 року, відповідача повідомлено про його обов`язок сплати заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 4348457 грн. 10 коп., оскільки останньому перейшло право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, а також у разі не виконання вимог кредитора, про намір кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначена вимога була направлена за зареєстрованою адресою позивача. Однак заборгованість відповідачем не погашена. На підставі викладеного ТОВ “Українська факторингова компанія” просили суд в рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року у розмірі 4348457 грн. 10 коп., з яких 407348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 3489323 грн. 13 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить  ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на праві власності, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої складає 0,52 га в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1225081000:03:001:0361, цільове призначення земельної ділянки 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1225081000:03:001:0362, шляхом проведення прилюдних торгів під час здійснення виконавчого провадження з початковою ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т. 2 а.с. 166).
       Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ “Українська факторингова компанія” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       В апеляційній скарзі ТОВ “Українська факторингова компанія” просить рішення суду від 18 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ “Українська факторингова компанія”, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 16000 доларів США на придбання нерухомості, а саме земельної ділянки площею 0,52 га за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії договору з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2028 року (т.1 а.с.9-12). 
       У забезпечення вимог вказаного кредитного договору ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, згідно умов якого даний договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,52 га за адресою:  АДРЕСА_1 , загальна вартість іпотеки визначена сторонами договору 101 244 грн. (т.1 а.с.13-15).
       Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26 від 30 вересня 2016 року ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” відступило ПАТ “ВЕКТОР БАНК” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.16, 17). 
       Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26-2 від 30 вересня 2016 року ПАТ “ВЕКТОР БАНК” відступило ТОВ “Українська факторингова компанія” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.20-23).
       Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ПАТ “ВЕКТОР БАНК”, до ПАТ “ВЕКТОР БАНК” перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.18, 19). 
       Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “ВЕКТОР БАНК” та ТОВ “Українська факторингова компанія”, до позивача перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.24, 25). 
       Відповідач допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4348457 грн. 10 коп., яка складається із: 407348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 3489323 грн. 13 коп. - пеня (т.2 а.с.166).
       02 лютого 2017 року ТОВ “Українська факторингова компанія” звернулися з вимогою про усунення порушення до відповідача  ОСОБА_1 , якого було повідомлено про його обов`язок сплати заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 4348457 грн. 10 коп., оскільки останньому перейшло право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, а також у разі не виконання вимог кредитора, про намір кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.26). 
       Зазначена вимога була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача.         Однак, заборгованість відповідачем перед ТОВ “Українська факторингова компанія” не погашена.
       Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 лютого 2017 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,52 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. За даною земельною ділянкою міститься запис про державну реєстрацію іпотеки за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, іпотекодержатель ТОВ “Українська факторингова компанія” (т. 1 а.с. 28).
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ “Українська факторингова компанія”, суд першої інстанції посилався на їх недоведеність та необґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з”ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
       Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
       Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.629 ЦК України.
       Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
       Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України “Про іпотеку” іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, – це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України “Про іпотеку” в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України “Про іпотеку”.
       Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
       Статтею 23 Закону України “Про іпотеку”, встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
       У статті 33 Закону України “Про іпотеку” передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
       Положеннями ст.37 Закону України “Про іпотеку”, врегульовано, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України “Про іпотеку”.
За змістом ст. 39 Закону України “Про іпотеку” в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
       У справі встановлено, згідно кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 16000 доларів США на придбання нерухомості, а саме земельної ділянки площею 0,52 га за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії договору з 01 лютого 2008 року по 01 лютого 2028 року (т.1 а.с.9-12). 
       У забезпечення вимог вказаного кредитного договору ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, згідно умов якого даний договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,52 га за адресою:  АДРЕСА_1 , загальна вартість іпотеки визначена сторонами договору 101244 грн. (т.1 а.с.13-15).
       Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26 від 30 вересня 2016 року ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” відступило ПАТ “ВЕКТОР БАНК” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.16, 17). 
       Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/26-2 від 30 вересня 2016 року ПАТ “ВЕКТОР БАНК” відступило ТОВ “Українська факторингова компанія” право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.20-23).
       Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “Райффайзен Банк Аваль” та ПАТ “ВЕКТОР БАНК”, до ПАТ “ВЕКТОР БАНК” перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.18, 19). 
       Згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року між ПАТ “ВЕКТОР БАНК” та ТОВ “Українська факторингова компанія”, до позивача перейшли права за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року (т.1 а.с.24, 25). 
       Відповідач допустив неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4348457 грн. 10 коп., яка складається із: 407348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 3489323 грн. 13 коп. - пеня (т.2 а.с.166).
       02 лютого 2017 року ТОВ “Українська факторингова компанія” звернулися з вимогою про усунення порушення до відповідача  ОСОБА_1 , якого було повідомлено про його обов`язок сплати заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 4348457 грн. 10 коп., оскільки останньому перейшло право вимоги за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, а також у разі не виконання вимог кредитора, про намір кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.26). 
       Зазначена вимога була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача.         Однак, заборгованість відповідачем перед ТОВ “Українська факторингова компанія” не погашена.
       Встановлено, умовами договору іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (п.2.1.2. договору іпотеки).
       Відповідно до розділу 5 вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України “Про іпотеку” на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому договорі.
       Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України “Про іпотеку” у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
       Згідно зі ст. 38 Закону України “Про іпотеку”, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.
       З договору іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, який згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року відступив право вимоги ПАТ “ВЕКТОР БАНК”, який в свою чергу, згідно договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 жовтня 2016 року, відступив право вимоги ТОВ “Українська факторингова компанія”, вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (п.5.5.2, п.5.5.3. договору іпотеки).
       Відповідно до актуальної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 березня 2023 року,  ОСОБА_1 належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,52 га, цільове призначення земельної ділянки: 0,25 га — для обслуговування житлового будинку та 0,27 га — для ведення особистого підсобного господарства, при цьому за даною земельною ділянкою міститься запис про державну реєстрацію іпотеки за договором іпотеки №014/3178/85/143460/11 від 01 лютого 2008 року, іпотекодержатель ТОВ “Українська факторингова компанія” (т. 3 а.с. 141, 142).
       Відповідач у справі ОСОБА_1 з 05 січня 2016 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.223-225, 231, 232). 
       До суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою про здійснення його повідомлень судом про дату та час розгляду справи на його електронну адресу, яку сам вказав у своїй заяві (т.3 а.с.7, 8).
       Дніпровським апеляційним судом про дату та час розгляду справи відповідач сповіщався на вказану ним електронну адресу у поданій ним до суду заяві ( т.3 а.с.73, 123, 130, 167).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ “Українська факторингова компанія” просили суд в рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року перед ТОВ “Українська факторингова компанія” у розмірі 4348457 грн. 10 коп., з яких 407348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 3489323 грн. 13 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить  ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на праві власності, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої складає 0,52 га в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1225081000:03:001:0361, цільове призначення земельної ділянки 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1225081000:03:001:0362, шляхом проведення прилюдних торгів під час здійснення виконавчого провадження з початковою ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т. 2 а.с. 166).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року витребувано у ТОВ “Українська факторингова компанія” та ОСОБА_1 наступні докази:
       - розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ “Райффайзен Банк Аваль”, правонаступником якого є ТОВ “Українська факторингова компанія”, та ОСОБА_1 , із зазначенням всіх складових заборгованості та зазначенням розміру кожного місячного платежу за кожним місяцем проплати, станом на момент звернення з позовом до суду — 19 вересня 2017 року;
       - виписку по особовому рахунку за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ “Райффайзен Банк Аваль”, правонаступником якого є ТОВ “Українська факторингова компанія”, та ОСОБА_1 , за період з 01 лютого 2008 року по 19 вересня 2017 року (т.3 а.с.67, 68).
       На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року ТОВ “Українська факторингова компанія” надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року, з якого вбачається, що станом на 10 жовтня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у розмірі 3065509 грн. 35 коп., яка складається із 407348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 2206375 грн. 38 коп. - пеня (т.3 а.с.84-87).
       Таким чином, встановлено, борг позичальника ОСОБА_1 станом на 10 жовтня 2016 року становить 3 065 509 грн. 35 коп.
       Враховуючи, що заборгованість є значною та позичальником не сплачується, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі, тому в рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року перед ТОВ “Українська факторингова компанія”, що утворилася станом 10 жовтня 2016 року у розмірі 3 065 509 грн. 35 коп., яка складається із 407 348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451 784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 2 206 375 грн. 38 коп. - пеня, слід звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить  ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на праві власності, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої складає 0,52 га. Цільове призначення земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1225081000:03:001:0361, цільове призначення земельної ділянки 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1225081000:03:001:0362.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ“Українська факторингова компанія”.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” — задовольнити. 
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки — скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки — задовольнити.
       В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3178/85/143460 від 01 лютого 2008 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія”, що утворилася станом на 10 жовтня 2016 року у розмірі 3 065 509 грн. 35 коп., яка складається із: 407 348 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 451 784 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами; 2 206 375 грн. 38 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності, а саме - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої складає 0,52 га в межах згідно з планом. Цільове призначення земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 1225081000:03:001:0361, цільове призначення земельної ділянки 0,27 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 1225081000:03:001:0362, шляхом проведення прилюдних торгів під час здійснення виконавчого провадження з початковою ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська факторингова компанія” (ЄДРПОУ 40235074) судовий збір за звернення з позовною заявою та за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 8 865 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова