ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року	Львів	Справа № 140/5892/22 пров. № А/857/18130/22	
          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Большакової О.О., Качмара В.Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі №  140/5892/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Лозовським О.А. у м. Луцьк Волинської області 03 листопада 2022 року в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі також – ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі також – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2), в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.02.2022 №032550000063 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також – Закон № 1058-IV) на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (надалі також – Закон № 3723-XII);
- зобов`язати відповідача-2 перевести з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII, зарахувати період роботи в органах державної податкової служби з 24.12.1992 по 19.05.2003 та період роботи з 20.05.2003 по 01.05.2016 на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області, до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ПФУ у Волинській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, його необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права вказує, що суд першої інстанції неправомірно зарахував до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців періоди роботи позивача з 24.12.1992 по 19.05.2003 в органах державної податкової служби із присвоєнням їй спеціального звання. Щодо зарахування до стажу державного службовця періоду роботи на посаді судді з 20.05.2003 по 01.05.2016, відповідач-2 вказує, що ОСОБА_1 не було надано доказів щодо присвоєння їй персонального звання, що унеможливлює зарахування вказаного періоду до стажу державної служби.
Тобто вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тими ж доводами, що й відзив на позовну заяву.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Пенсійному фонді України як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.
09.02.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.02.2022 №032350000063 позивачу відмовлено у переході з одного виду пенсії на інший у зв`язку з відсутністю 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця.
Із змісту даного рішення вбачається, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах у податкових органах з 24.12.1992 по 19.05.2003, коли їй було присвоєно спеціальні звання, та на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області з 20.05.2003 по 01.05.2016, у зв`язку з чим у неї відсутні 20 років стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №  3723-XII.
Позивач вважає таке рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області протиправним та таким, що порушує її права, оскільки згідно записів трудової книжки стаж державної служби станом на 01.05.2016 складає 23 роки 04 місяці 06 днів, в тому числі робота в державній податковій інспекції (адміністрації) з 24.12.1992 по 19.05.2003 - 10 років 4 місяці 26 днів та на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області - 12 років 11 місяців 10 днів, тому звернулась з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-1 не довів правомірності прийнятого рішення щодо відмови позивачу в переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина перша та друга статті 46 Конституції України).
Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються законодавством про пенсійне забезпечення, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частина перша статті 4 Закону № 1058-IV).
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (надалі також - Закон № 889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №  3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.
Механізм обчислення стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах суддів та час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Частиною третьою статті 25 Закону № 3723-XII встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
У частині другій вказаної статті закріплено перелік категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII) (надалі також - Порядок №283), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 зазначено такі періоди роботи позивача:
- 24.12.1992 прийнята в Державну податкову інспекцію по Ківерцівському району на посаду старшого державного податкового інспектора відділу податкових розслідувань;
- 17.11.1993 переведена на посаду головного юрисконсульта;
- 20.10.1994 переведена на посаду державного податкового інспектора сектору по податках з фізичних осіб управління аудиту;
- 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією ДПІ по Ківерцівському району і створенням на її базі Державної податкової адміністрації у Ківерцівському районі переведена на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу справляння податків з фізичних осіб;
- 23.11.1997 призначена на конкурсній основі начальником відділу справляння податків з фізичних осіб;
- 10.04.1998 переведена на посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб з функцією документальних перевірок;
- 14.09.1998 звільнена у зв`язку з переведенням у Ківерцівську міжрайонну Державну податкову інспекцію;
- 15.09.1998 призначена на посаду начальника відділу оподаткування фізичних осіб в порядку переводу з ДПІ у Ківерцівському районі;
- 01.06.2000 переведена на посаду заступника начальника відділу оподаткування фізичних осіб;
- 02.01.2002 переведена на посаду головного державного податкового ревізора інспектора групи документальних перевірок відділу оподаткування фізичних осіб;
- 19.05.2003 звільнена із займаної посади згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (надалі також – ПК України).
Згідно з частиною 1, 5 статті 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України.
Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Відповідно до частини 7 статті 15 Закону №509-XII посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 (справа № 586/965/16-а) та підтримав в подальшому Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року (справа № 500/5183/17),
З 12.08.2012 нормами ПК України встановлено, що державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена ПК України і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборі; платежів. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з пунктом 342.6 статті 342 ПК України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.
Посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 343.2 статті 343 ПК України).
Відповідно до положень статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень та практики суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.
Аналогічно помилковим є твердження апелянта про те, що позивачем не подано відомостей про присвоєння персонального звання під час роботи на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області.
Згідно записів трудової книжки позивача за період роботи суддею було присвоєно відповідно 26.09.2003 року - п`ятий кваліфікаційний клас (№ запису 28), 21.12.2006 року - четвертий кваліфікаційний клас (№ запису 30), 25.12.2009 року - третій кваліфікаційний клас (№ запису 32).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зарахування періоду роботи позивача на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області в період з 20.05.2003 по 01.05.2016 до стажу державної служби, оскільки згідно з абзацом 4 пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
У розрізі викладеного, колегія суддів констатує, що ГУ ПФУ в Кіровоградській області безпідставно не зарахувало до стажу державної служби позивача період роботи в органах державної податкової служби із присвоєнням їй спеціального звання та період роботи на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області.
Узагальнюючи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII, і доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків судів.
Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана оцінка.
Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 140/5892/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 06.04.2023