Номер провадження: 22-ц/813/864/23 
Справа № 947/29578/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу адвоката Галайчук Ганни Сергіївни, представника ОСОБА_1 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2021року, постановленого під головуванням судді Шевчук Ю.В., повний текст рішення складений 19 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення суми депозиту та процентів та повернення безпідставно списаних грошових коштів, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача шляхом стягнення суми депозиту та процентів та повернення безпідставно списаних грошових коштів, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь суму внесених на депозитний рахунок коштів та суму нарахованих процентів за договором банківського вкладу у розмірі 6935,00 доларів США та суму безпідставно списаних грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 14894,93 грн. 93 коп.
В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 20 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу №SAMDN01000708034717, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США - вклад, на строк 6 місяців до 20.04.2010 року включно. В якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, відповідач видав позивачці електронну ощадну книжку № НОМЕР_2 , що дозволяє отримати в банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати. Для внесення суми вкладу Банк відкриває Клієнту особистий рахунок № НОМЕР_3 . Процентна ставка за вкладом складає 12,5% річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць, мінімальний строк вкладу - 6 місяців.
Позивачка жодного разу не заявляла про відмову від продовження строку вкладу, а отже вклад автоматично продовжувався у відповідності до укладеного договору.
Позивачка у жовтні 2019 року звернулася до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути суму, внесених на рахунок та нарахованих процентів, однак Банк в усній формі відмовив їй у видачі вказаних грошових коштів.
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з заочним рішенням суду, адвокат Галайчук Г.С., представник ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення скасувати,постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач не надав до суду жодного доказу про те, що ОСОБА_1 отримала від банку повідомлення, які були направлені на її адресу про причини розірвання ділових відносин та, що для перерахування залишків коштів, які містяться на рахунках Банку ОСОБА_1 необхідно звернутися до будь-якого відділення Банку. Також суд не встановив, чи знала позивачка про розірвання ділових стосунків, а тому вважає, що Банком були безпідставно списані грошові кошти по рахунку позивачки, які внесені на депозитний рахунок, а також нараховані проценти.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Учасники справи про призначене судове засідання на 29 березня 2023 року були сповіщені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Галайчук Г.С., представника ОСОБА_1 , адвоката Пучкової Л.А., представника АТ КБ «ПриватБанк», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, за таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу №SAMDN01000708034717 (а.с. 6). 
Відповідно до п.1 вказаного Договору, Клієнт ( ОСОБА_1 ) передає, а Банк (відповідач) приймає грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США - вклад, на строк 6 місяців до 20.04.2010 року включно. В якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, відповідач видав позивачці електронну ощадну книжку № НОМЕР_2 , що дозволяє отримати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати. Для внесення суми вкладу Банк відкриває Клієнту особистий рахунок. Процентна ставка за вкладом складає 12,5% річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць, мінімальний строк вкладу - 6 місяців. Відповідно до п. 2 Договору, нарахування відсотків за вкладом починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів в Банк, та проводиться за кожен календарний день виходячи з фактичної кількості днів в році за ставкою, вказаною в п.1 з урахуванням п.п. 6.7 даного договору.
Згідно з п. 6 Договору, у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу, Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу (письмово у відділенні банку або за телефоном клієнтської підтримки (0562)390000 або 88005000030) вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта в Банк. При цьому відрахування нового строку вкладу та нового мінімального строку вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення минулого строку вкладу.
Відповідно до п. 7 Договору, сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою Клієнта до спливу мінімального строку вкладу з дати початку/продовження строку вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та сплачуються відсотки, нараховані за ставкою вкладу «до запитання», за фактичний строк користування вкладом. При витребуванні вкладу після закінчення мінімального строку вкладу з дати початку продовження строку вкладу, але до закінчення строку вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та сплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої відсоткової ставки за вкладом, помноженої на коефіцієнт 0,5. 
Судом встановлено, що жодного разу позивачка ОСОБА_1 не заявила Банку про відмову від продовження строку вкладу, а отже вклад автоматично продовжувався та відсотки зараховувались до депозитного вкладу.
Також, відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було видано позивачці ОСОБА_1 картку для виплат № НОМЕР_1 , на яку надходила пенсія (заробітна плата) позивачки.
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 , наданої представником відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» за весь строк дії рахунку, а саме з 01.01.2001 року по 08.03.2020 року, оборот коштів по даному рахунку складав 14894,93 грн. (а.с. 36-38).
ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернулась до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути суму, внесених на рахунок та нарахованих процентів. Однак, Банк відмовив у видачі грошей. 
Відповідно до відзиву, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду першої інстанції, у квітні 2018 року напрямком «Фінансовий моніторинг» ПриватБанку було проведено аналіз фінансових операцій та діяльності ряду клієнтів юридичних та фізичних осіб, в тому числі ТОВ АИДА 2010, де ОСОБА_1 була директором.
Напрямком «Фінансовий моніторинг» ПриватБанку було встановлено, що характер фінансових операцій ТОВ АИДА 2010, де ОСОБА_1 була директором та інших клієнтів носить ознаки здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу та наражає на ризик застосування до Банку відповідних заходів впливу. Додатково виявлені ознаки фіктивності. На запит Банку, щодо надання додаткової інформації для проведення поглибленого аналізу клієнтами не було надано відповіді.
За результатами проведеної перевірки, Банком було встановлено, що ТОВ АИДА 2010, де ОСОБА_1 була директором, та інші юридичні особи є фігурантами кримінального провадження №32016160000000134 від 28.09.2016 року, внесеного до ЄРДР Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області, за яким здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. 
У подальшому, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та відповідного аналізу, в тому числі за рахунок порівняння пов`язаних контрагентів, вигодонабувачів, підприємств з ознаками фіктивності, банківських відділень, касирів, підконтрольних осіб, дат та часу зняття готівкових коштів, осіб які їх знімають, тощо, встановлено, що невстановленими у теперішній час організаторами вказаного злочину створено (придбано) нові (інші) підприємства з ознаками фіктивності та залучено інших (додаткових) осіб для продовження вчинення злочинів, маскування своїх дій і в подальшому уникнення від кримінальної відповідальності.
Так, встановлено осіб і підприємства на рахунки яких перераховуються грошові кошти підприємствами реального сектору економіки за нібито виконані послуги, поставлені товари, тощо, з подальшою метою отримати ці кошти у готівковому вигляді та ухилення від сплати податків. Зокрема, рахунки ТОВ АИДА2010 використовувалися для вчинення фіктивних правочинів (укладення безтоварних договорів про достачання товарів та надання послуг) та перерахування на рахунки останніх підприємствами різноманітних форм власності реального сектору економіки грошових коштів з метою подальшого їх переведення в готівку в різноманітних банківських установах на території м. Одеси та повернення замовникам за вираховуванням раніше обумовленого відсотка.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в банківській установі Южне ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк м. Одеси (МФО 328704) відкрито банківські рахунки підприємств, серед яких ТОВ АИДА2010, директором якого була позивачка ОСОБА_1 .
В межах зазначено вище кримінального провадження в Южному ГРУ АТ КБ «ПриватБанку» проведено слідчі дії згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року у справі №522/19500/16-к (провадження №1-кс/522/3279/18).
Враховуючи вищезазначене та відомості, які були отримані Банком під час вивчення фінансових операцій ТОВ АИДА2010 та його посадових осіб, керуючись ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Банк використав своє право, закріплене у ч.2 ст.1075 ЦК України та прийняв рішення про розірвання ділових стосунків з ОСОБА_1 , згідно із яким будуть розірвані раніше укладені договори та закриті поточні рахунки. Про таке рішення ПриватБанк повідомляв ОСОБА_1 тричі: 14.02.2017 року, 20.04.2017 року та 18.04.2018 року, що підтверджується листами-повідомленнями, які містяться в матеріалах справи.
У листах-повідомленнях ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомляв ОСОБА_1 про причини розірвання ділових відносин та наголошував, що для перерахування залишків коштів, які містяться на рахунках Банку (в тому числі депозит), ОСОБА_1 необхідно у строк 30 днів від дня надсилання цього повідомлення звернутися до будь-якого відділення Банку та надати документи за переліком, заповнити актуалізовану анкету-опитувальник, надати заяву із реквізитами про перерахування залишків коштів у іншу банківську установу. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертав увагу, що у разі незвернення до Банку у строк 30 днів від дня надсилання цього повідомлення, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, вступає в дію тариф - комісія за обслуговування поточного рахунку(ів) Клієнта, щодо якого встановлено неприйнятно високий рівень ризику, яка стягується щомісячно протягом 6 місяців у розмірі щомісячного платежу 17% від суми коштів, що знаходилися на рахунку(ах) Клієнта на 31 день від направлення повідомлення Клієнту про розірвання договору та закриття рахунку.
Перший лист-повідомлення, датований 14.02.2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено Укрпоштою 17.02.2017 року, однак позивачка і досі не звернулася до Банку із документами для ідентифікації та верифікації, не надала реквізитів для перерахування залишків коштів (в тому числі на депозитному рахунку) . З огляду на таке, починаючи з 03.08.2017 року (понад шість місяців очікування) ПАТ КБ «ПриватБанк» почав нараховувати та списувати Комісію за обслуговування поточного рахунку (ів) Клієнта, щодо якого встановлено неприйнятно високий рівень ризику (стягується щомісячно протягом 6 місяців у розмірі щомісячного платежу 17% від суми коштів, що знаходилися па рахунку(ах) Клієнта на 31 день від направлення повідомлення Клієнту про розірвання договору та закриття рахунку) - як про те тричі попереджав Банк у листі-повідомленні. Банк керувався пунктом 1.1.3.2.42 Умов та Правил надання Банківських послуг, чинним у редакції станом на серпень 2017 року (місяць першого списання комісії у розміри 17%).
Залишок коштів на депозитному рахунку позивачки ОСОБА_1 станом на 31 день від відправлення першого листа-повідомлення становив 2271,01 доларів США. Комісія у сумі 17%-386 доларів США списувалась Банком з рахунку позивачки протягом серпня 2017 року – січня 2018 року за рахунок залишку депозиту. Наразі залишків на рахунку позивачки ОСОБА_1 не має, що підтверджується виписками по рахунку позивачки ОСОБА_1 , наданих до суду представником відповідача.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно з частинами 1 - 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта і встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Положенням частин 1, 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, передбачені спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі Закон N 1702-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), проте здійснення обмежень відповідно до зазначеного Закону є чітко регламентованим за термінами та процедурою.
Положеннями статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
У разі ненадання клієнтом (особою, представником клієнта) документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, зазначені в частині другій цієї статті договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються).
Згідно з пунктами 3 та 4 частини другої статті 1075 ЦК України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка, зокрема, у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка:
1) якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це;
2) у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором;
3) у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;
4) в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно із пунктом 27 частини 1 статті 1 Закону № 1702-VII неприйнятно високий ризик - це максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 5 Закону № 1702-VII суб`єктами первинного фінансового моніторингу, зокрема, є банки.
За частиною 7 статті 9 Закону України №1702- VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
Пунктом 3.3. Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за № 1590/21902), в редакції, яка була чинною на момент існування спірних правовідносин, встановлено, що ознаками здійснення банками ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу, зокрема, можуть бути: проведення клієнтами банку фінансових операцій, що не мають документального підтвердження очевидної економічної доцільності (сенсу) та/або, якщо у банку немає документів (інформації) щодо реальних фінансових можливостей здійснення фінансових операцій клієнтів, або в разі невідповідності фінансових операцій клієнта наявним у банку документам (інформації) щодо фінансового стану та/або змісту діяльності (соціального статусу) клієнта.
Таким чином банк зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.
При цьому Законом № 1702-VII чітко передбачалися випадки, коли суб`єкт первинного фінансового моніторингу був зобов`язаний встановити високий ризик, зокрема, стосовно таких клієнтів:
клієнтів, місцем проживання (перебування, реєстрації) яких є держава, у якій не застосовуються або застосовуються недостатньою мірою рекомендації Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей (FATF) та інших міжнародних організацій, що провадять діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванню тероризму;
іноземних фінансових установ (крім фінансових установ, які зареєстровані в державах - членах Європейського Союзу, державах - членах Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей (FATF), з якими встановлюються кореспондентські відносини;
національних, іноземних публічних діячів та діячів, що виконують політичні функції в міжнародних організаціях, або пов`язаних з ними осіб, факт належності до яких клієнта або особи, що діє від їх імені, встановлений суб`єктом первинного фінансового моніторингу;
клієнтів, які включені до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності, або щодо яких застосовано міжнародні санкції (частина 4 стаття 6).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що закон чітко встановлює порядок та межі проведення ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку, підстави та умови проведення додаткового фінансового моніторингу банківських операцій.
В силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів.
Водночас, право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.
Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19 та від 20 січня 2022 року у справі № 910/18504/20.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено статтею 387 ЦК України.
Між тим, як на підставу для списання коштів АТ КБ «ПриватБанк» посилається на п.п. 1.1.3.2.42 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого у разі, якщо Клієнт, щодо якого Банком встановлено неприйнятно високий рівень ризику не звернувся до Банку з відповідною письмовою заявою протягом 30 днів від дня надсилання Клієнту повідомлення про розірвання договору та закриття рахунку – такий Клієнт зобов`язується сплатити Банку винагороду за обслуговування рахунка (ів) відповідно до Тарифів Банка у розмірі щомісячного платежу у розмірі 17% від суми коштів, що знаходяться на рахунку (а.с. 35).
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Між тим матеріали справи не містять беззаперечних доказів отримання вказаного листа ОСОБА_1 та її поінформованості щодо застосування такого тарифу з обслуговуванням банківського рахунку. Даних, що при звернення до Банку з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 була ознайомлена з Умовами та правилами, тарифами, на які посилається відповідач, також відсутні. Заяви про перерахування залишків коштів, які додані до повідомлень про розірвання договору, на яку посилається Банк в обґрунтування заперечень – є бланковою та також не містить даних, що позивач був обізнаний про застосування до нього іншого тарифу з обслуговування.
Отже, встановивши, що відповідач не виконує розпорядження клієнта про переказ з належних йому рахунків грошових коштів, які неправомірно були списані за відсутності поінформованості позивача про нарахування комісії за обслуговування поточних рахунків Клієнта, щодо якого встановлено неприйнятно високий рівень ризику, слід визнати законним та обґрунтованим підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення суми вкладу.
Що стосується списання грошових коштів з рахунку, на який надходили соціальні виплати, колегія суддів приходить висновку про задоволення в цій частині позовних вимог, та стягнення на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 14894,93 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 уклавши 20.10.2009 року договір банківського вкладу, розмістила на депозитному рахунку суму 2000 доларів США, під 12,5% річних.
Банк в односторонньому порядку розірвав договір 14 лютого 2017 року.
ОСОБА_1 не оскаржувала розірвання договору між нею та банком.
Також з виписки наданої банком, вбачається, що ОСОБА_1 відсотки та грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку не знімала.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Банком була надана виписка по депозитному рахунку з 2012 року, однак договір укладено з 2009 року, даних про розірвання договору та укладення нового у 2012 року, матеріали справи не містять, а тому колегія суддів з урахуванням умов депозитного договору приходить висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми, підлягають частковому задоволенню, а саме з 20.10.2009 року по момент розірвання договору до 17.02.2017 року у розмірі 4751,36 доларів (20.10.2009–20.10.2010 – 2000 доларів + 12.5% (250 доларів); 20.10.2010-20.10.2011 – 2250 +12.5% (281,25 доларів); 20.10.2011-20.10.2012 – 2531,25 + 12,5 (316,40 доларів); 20.10.2012-20.10.2013 – 2847,65 + 12,5 (355,95 доларів); 20.10.2014-20.10.2015 – 3604,05 + 12,5 (450,50 доларів); 20.10.2015-20.10.2016 – 4054,50 + 12,5 (506,81 доларів); 20.10.2016-14.02.2017 – 4561,31 + (12,5:12х7) (190.05 доларів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню.
Оскільки позивач, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір пропорційно від частини задоволених позовних вимог у розмірі 2049,48 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 3074,22 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції необхідно стягнути в дохід держави з відповідача, оскільки позов задоволено частково.
       Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Галайчук Ганни Сергіївни, представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2021року – скасувати.
Прийняти постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) суму внесених на депозитний рахунок коштів та суму нарахованих відсотків за договором банківського вкладу у розмірі 4 751 долар США 36 центів.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) суму безпідставно списаних грошових коштів з карткового рахунку у розмірі 14 894 гривні 93 копійки.
В задоволені решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь держави судовий збір у розмірі 5 123 гривні 70 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 05 квітня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра