ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2023 р.           Справа№ 910/429/22 (910/3293/22)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Доманської  М.Л. 
          Грека  Б.М. 

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:
від АБ «Укргазбанк»: Панас В.С. - відповідно до витягу з ЄДРПОУ (в режимі відеоконференції).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) (суддя Омельченко  Л.В., повний текст ухвали складено та підписано - 12.12.2022)

за заявою арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича
до 1) Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк»
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД»
про визнання недійсним договору іпотеки

у межах справи № 910/429/22
за заявою Акціонерного товариства «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «Фьюче Інвестментс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім»
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
02.05.2022 розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович (свідоцтво на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 143 від 15.04.2013) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (надалі також відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» (надалі також відповідач-2) про визнання недійсним договору поруки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-ПЗ від 23.06.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», про визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-11 від 23.06.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042, а також припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів, зареєстрованих на підставі Договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-11 від 23.06.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042.
На обгрунтування позовних вимог розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович зазначає, що із умов договорів не вбачається винагороди Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліхім» за вчинені правочини забезпечення.
Крім того, на думку позивача, не вбачається, що між ТОВ «Поліхім» та ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» укладено будь-які угоди, які б свідчили про те, що ТОВ «Поліхім» отримало вигоду із укладення як Договору поруки, так і іпотечного договору.
Тобто такі дії, на переконання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича свідчать про те, що ТОВ ТОВ «Поліхім» взяло на себе зобов`язання, в т.ч. заставні, для забезпечення виконання грошових вимог ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» на вкрай невигідних для себе умовах.
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) (суддя Омельченко Л.В., повний текст ухвали складено та підписано - 12.12.2022) відмовлено у задоволенні заяви розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» про визнання недійсним договору поруки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-ПЗ від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім»; про визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-I1 від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко  Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042, а також про припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів, зареєстрованих на підставі Договору іпотеки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-11 від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042.
Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 12, 173 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст.ст. 2, 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ), ст.ст. 512, 527, 546, 553, 556, 572, 575, 576, 579, 583, 599, 610 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 1, 3, 11 Закону України «Про іпотеку» та мотивоване тим, що не може бути визнано недійсними укладені боржником договір іпотеки та договір поруки з підстав, визначених абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки їх укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами таких правочинів, а лише має наслідком виникнення у майнового поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором).
Також, місцевий господарський суд зазначив, що вимоги позивача про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяжень речових прав, зареєстрованих на підставі Договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021, укладеному між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Поліхім», що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2042, є похідними від вимоги про визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021, а відтак, за відсутності підстав для визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021, зазначені вище вимоги не підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) та прийняти нове судове рішення, яким заяву розпорядника майна ТОВ «Поліхім» у справі №  910/429/22 (910/3293/22) задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що із умов договорів не вбачається винагороди Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліхім» за вчинені правочини забезпечення.
Також, на думку скаржника, не вбачається, що між ТОВ «Поліхім» та ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» укладено будь-які угоди, які б свідчили про те, що ТОВ «Поліхім» отримало вигоду із укладення як Договору поруки, так і іпотечного договору.
Отже такі дії, на переконання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича свідчать про те, що ТОВ ТОВ «Поліхім» взяло на себе зобов`язання, в т.ч. заставні, для забезпечення виконання грошових вимог ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» на вкрай невигідних для себе умовах.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
06.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого останній просить суд, апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) - без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» не скористалося своїм правом у відповідності до ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича, що згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2023 апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Гарник Л.Л., судді: Поляков Б.М., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/429/22 (910/3293/22) за заявою арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до 1) Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» про визнання недійсним договору іпотеки у межах справи № 910/429/22.
16.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/429/22 (910/3293/22).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) залишено без руху.
21.02.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22), зокрема, поновлено розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражному керуючому Гусару Івану Олексійовичу строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) призначено на 22.03.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) розгляд апеляційної скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) відкладено на 12.04.2023; зобов`язано сторін надати письмові пояснення про те, чи зверталось Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» з кредиторськими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» в межах справи про банкрутство останнього, а також про результат їх розгляду судом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22), зокрема, задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №  910/429/22 (910/3293/22).
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1338/23 від 11.04.2023 у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №  910/429/22 (910/3293/22).
У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Гарник Л.Л., суддів: Доманської М.Л., Полякова  Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) прийнято апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) до провадження у складі колегії суддів: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), судді: Доманська М.Л., Поляков Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) розгляд апеляційної скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) відкладено на 10.05.2023.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/371/23 від 04.05.2023 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №  910/429/22 (910/3293/22).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.05.2023 апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Грека Б.М., Доманської М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) прийнято апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Доманська М.Л.; розгляд апеляційної скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) призначено на 14.06.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) зокрема, задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №  910/429/22 (910/3293/22).
Явка представників сторін
14.06.2023 у судове засідання з`явився представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (в режимі відеоконференції).
Інші учасники справи у судове засідання 14.06.2023 не з`явилися; про час, місце та дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Також, нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) була надіслана судом апеляційної інстанції на електронні адреси учасників справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, якщо учасник справи надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає/не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
З огляду на зазначене, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з тим, колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення позивача, відповідача та третьої особи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника відповідача-1.
Позиції учасників справи
У судовому засіданні 14.06.2023 представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» не надав пояснення щодо обставин справи та доводів апеляційної скарги у зв?язку з технічними несправностями, які не залежали від суду апеляційної інстанції.
При цьому, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 910/429/22 (910/3293/22) Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» було попереджено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо - несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Отже, у зв`язку з технічною неможливістю у судовому засіданні 14.06.2023 заслухати позицію представника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» щодо апеляційної скарги та обставин справи, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду враховано відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого відповідач-1 просив суд, апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) - без змін.
Відтак, з урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) не у режимі відеоконференції.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» укладено Кредитний договір про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії від 23.04.2021 №352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ, відповідно до якого ПАТ АБ «Укргазбанк» відкрив ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» невідновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом у сумі 37 048 000,00 грн, зі строком кредитування до 22.04.2022.
На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» перед ПАТ АБ «Укргазбанк», ТОВ «Поліхім» взяло на себе наступні зобов`язання:
- 23.04.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк», ТОВ «Поліхім» та ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» укладено Договір поруки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-ПЗ, за змістом якого ТОВ «Поліхім» зобов`язався перед ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідати за виконання ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» зобов`язань, що випливають із Кредитного договору про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії від 23.04.2021 № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ. (п. 1.1.);
- 23.04.2021 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Поліхім» укладено Договір іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-П, предметом якого забезпечуються всі вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», які випливають із Кредитного договору про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії від 23.04.2021 № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ.
02.05.2022 розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» про визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки.
Як зазначалось вище, на обгрунтування позовних вимог розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович зазначає, що із умов договорів не вбачається винагороди Товариству з обмеженою відповідальністю «Поліхім» за вчинені правочини забезпечення.
Крім того, на думку позивача, не вбачається, що між ТОВ «Поліхім» та ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» укладено будь-які угоди, які б свідчили про те, що ТОВ «Поліхім» отримало вигоду із укладення як Договору поруки, так і іпотечного договору.
Тобто такі дії, на переконання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича свідчать про те, що ТОВ ТОВ «Поліхім» взяло на себе зобов`язання, в т.ч. заставні, для забезпечення виконання грошових вимог ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» на вкрай невигідних для себе умовах.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав в т.ч.: боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
У відповідності до ч. 2 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав, серед іншого: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог.
На думку заявника, вказані обставини свідчать про те, що спірні договори були укладені з метою штучного виведення майна боржника з ліквідаційної маси.
З огляду на вищезазначене, оскільки оспорювані розпорядником майна договори укладено ТОВ «Поліхім» за 9 (дев`ять) місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство, нерухоме майно безоплатно обтяжене іпотекою, зважаючи на взяті боржником зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони та наявність передбачених ст. 42 КУзПБ, ст. 215 ЦК України, позивач вважає, що є всі підстави для визнання Договору іпотеки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021 та Договору поруки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-ПЗ від 23.04.2021 недійсними.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В силу ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.
Вказана норма кореспондується із ч. 1 ст. 2 КУзПБ, якою передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Приписами ч. 2 ст. 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Спірним питаннями у цій справі, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін, є питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання оспорюваного договорів іпотеки та поруки недійсними.
Необхідно зазначити, що за загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №  587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 927/531/18, від 26.05.2022 у справі № 908/1730/18 (908/3089/20).
Так, у даній справі зміст підстав заявлених вимог розпорядника майна боржника складають обставини вчинення боржником у підозрілий період (за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство) оспорюваних договорів іпотеки від 23.04.2021 та поруки від 23.04.2021 для забезпечення виконання ТОВ «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» зобов`язань за кредитним договором, безоплатно, без жодних майнових вигод на користь боржника, боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, що свідчить, що спірний договір був укладений з метою штучного виведення майна боржника з ліквідаційної маси.
За змістом ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Положеннями ч. 2 ст. 42 КУзПБ передбачено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 42 КУзПБ у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.
Тлумачення абз 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ із застосуванням філологічного способу їх інтерпретації свідчить, що наведена в цих нормах підстава визнання правочину боржника недійсним може бути застосована до правочину, наслідком вчинення якого є виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до ст. 572 та ч. 1 ст. 576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Приписами ч. 1 ст. 579 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
В силу ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Аналіз приписів ст. 572, ч. 1 ст. 576 ЦК України, ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що за своє правовою природою іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, з урахуванням чого не може існувати самостійно без основного зобов`язання, а укладення договору іпотеки, як похідного від договору основного зобов`язання, не є підставою для виникнення майнових зобов`язань до моменту порушення виконання боржником основного договору зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідні положення наведено також у ст.  1 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Відтак, укладення третьою стороною та кредитором договору іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором не зумовлює виникнення у заставодавця (іпотекодавця) майнових зобов`язань з моменту укладання такого договору та до моменту порушення боржником основного зобов`язання і не вимагає вчинення боржником на користь третьої особи майнових дій з моменту укладення договору іпотеки.
Зазначений висновок є цілком очевидним, оскільки як свідчать приписи ст. 572 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 11 Закону України «Про іпотеку» метою укладення договору іпотеки є отримання кредитором додаткових гарантій виконання основного зобов`язання забезпеченого цим договором, у разі невиконання якого боржником таке зобов`язання підлягає виконанню іпотекодавцем. Тобто іпотека є визначеним законним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим фактично обумовлюється її похідний (акцесорний) характер стосовно основного зобов`язання.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
В силу п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.
Отже саме позичальником - боржником у зобов`язанні за кредитним договором має бути виконаний обов`язок за договором перед кредитодавцем, а у разі забезпечення цього зобов`язання іпотекою майнового поручителя - такий обов`язок може бути виконаний майновим поручителем в межах вартості предмета іпотеки. Задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки не зумовлює припинення правовідносини з боржником за основним зобов`язанням, оскільки майновий поручитель набуває права кредитора за таким зобов`язанням.
З огляду на вищевикладене, укладення договору іпотеки не зумовлює виникнення у іпотекодержателя майнових зобов`язань перед майновим поручителем (іпотекодавцем), в тому числі обов`язку вчинення майнових дій на користь майнового поручителя, адже договір іпотеки за своє суттю є договором за яким виникають зобов`язання, які мають акцесорний характер стосовно основного зобов`язання.
Відтак, не може бути визнано недійсним укладений боржником договір іпотеки з підстав, визначених абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки його укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину, а лише має наслідком виникнення у майнового поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором).
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою.
Приписами ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. 
За змістом ч.ч. 1-4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, порука це забезпечення основного зобов`язання, відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, і за своєю суттю не є таким зобов`язанням, за яким би здійснювалося відплатне відчуження, або передача майна.
Відтак, укладення третьою стороною та кредитором договору поруки для забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором не зумовлює виникнення у поручителя майнових зобов`язань з моменту укладання такого договору та до моменту порушення боржником основного зобов`язання і не вимагає вчинення боржником на користь третьої особи майнових дій з моменту укладення договору поруки.
Отже не може бути визнано недійсним укладений боржником договір поруки з підстав визначених абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки його укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину, а лише має наслідком виникнення у поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором).
Статтею 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від замовлення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Так, з урахуванням вищевикладеного, за відсутності підстав для визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021, вимоги розпорядника майна боржника про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяжень речових прав, зареєстрованих на підставі Договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021, укладеному між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Поліхім», що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко  Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2042, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання недійсним договору іпотеки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-І1 від 23.04.2021.
За таких обставин, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Агроімпорт ЛТД» про визнання недійсним договору поруки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-ПЗ від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім»; про визнання недійсним договору іпотеки № 352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-I1 від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко  Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042, а також про припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів, зареєстрованих на підставі Договору іпотеки №  352/2021/РівнОД-КБ-НВКЛ-11 від 23.04.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстрованого у реєстрі за номером 2042.
При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22), а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліхім» арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №  910/429/22 (910/3293/22) залишити без змін.
3. Справу № 910/429/22 (910/3293/22) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 22.06.2023. 

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                М.Л. Доманська

                                                                                Б.М. Грек