Номер провадження: 33/813/156/23
Номер справи місцевого суду: 947/16647/22 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання – Трофименко О.О. 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – Дерев`янко Миколи Олександровича на постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2021 року, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 – Дерев`янко Микола Олександровича подав апеляційну скаргу, у якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 року та провадження у справі закрити. 
       В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 17.05.2023 року з`явилися ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дерев`янко М.О.
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення ОСОБА_1  та його захисник - адвоката Дерев`янко М.О., які підтримали доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст.і 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції відносно  ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності, а даних про направлення судом копії оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 - матеріали справи не містять. Натомість як зазначає апелянт, лише 29.12.2022 року оскаржувана постанова була оприлюднена в Єдиному державному реєстру судових рішень.
При цьому, з тексту оскаржуваної постанови також вбачається, що вона була виготовлена та внесена із запізненням до Єдиного державного реєстру судових рішень через систематичні відключення світла та вимушеним пошуком балансу між потребами проведення невідкладних процесуальних дій та ухвалення рішень у різних кримінальних провадженнях.
З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд вважає, що  ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142631 від 16.07.2022 року, відповідно до якого 16.07.2022 року о 02:10 год., в м. Одеса по вул. Академіка Глушка кут вул. Ільфа і Петрова, водій ОСОБА_1  (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак  НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER» відповідно до якого у останнього виявлено 2.23 %о проміле алкоголю(а.с. 2);
 
- роздруківкою чека приладу «Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав – 2.23 % проміле (а.с. 3);
 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав – 2.23 % (а.с. 4); 
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5), ОСОБА_2 (а.с. 6), ОСОБА_3 (А.С. 7), ОСОБА_4 (а.с. 8)
- відеозаписом події, яка мала місце 16.07.2022р. (а.с. 17). 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Київського районного суду м.Одеси від 22.12.2022 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 – Дерев`янко М.О. посилається на те, що під час розгляду справи судом було порушено право на захист, зокрема апелянт зазначає, що ОСОБА_1 взагалі не повідомлявся про дату розгляду справи та судом не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, оскільки ним (адвокатом) 22.12.2022р. було направлено до суду клопотання про відкладення та ознайомлення із матеріалами справи, проте суд не розглянув дане клопотання. 
Проте, вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне. 
Так, відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадження судді Київського районного суду м.Одеси Іванчука В.М. справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 була розподілена 01.08.2022 року (а.с.11).
Перше судове засідання по справі було призначено на 10.10.2022р., а наступні судові засідання по справі призначалися на 25.10.2022р., 04.11.2022р. та на 22.12.2022р. 
Так, 22.12.2022р. на електрону адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 – Дерев`янко М.О., у якому представник просив суд перенести розгляд справи на іншу дату та надати можливість ознайомитися із матеріалами справи. При цьому у вказаному клопотанні, представник зазначив, що як повідомив йому клієнт, судове засідання по справі призначено на 22.12.2022 року (а.с. 20-21). 
Враховуючи вимоги ч.1 ст.277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, суд першої інстанції 22.12.2022 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджено його представником у поданому ним же клопотанні від 22.12.2022 року. 
Апеляційний суд переконаний, що ОСОБА_1 свідомо не скористався своїм правом на доступ до суду, а суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без його участі.
Апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування судового процесу з метою спливу однорічного строку, встановленого ч.6 ст.38 КУпАП, для застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Більш того, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що, в провадженні судді Київського районного суду м.Одеси справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 перебувала більш ніж 4 місяця і суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для того, щоб розглянути справу в присутності правопорушника, проте останній 4 рази не з`явившись в судові засідання за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 на захист та на доступ до суду.
Безпідставними є і посилання апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази. Апелянт зазначає, що суд встановив, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ № 142631 від 16.07.2022р., однак при його складанні співробітники поліції належним чином не роз`яснили ОСОБА_1 його прав, що передбачені законом; не дали можливості належним чином викласти свої пояснення у протоколі, чи додаткових пояснень, щодо зауважень до дій працівників поліції чи процедури огляду; не зазначили ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 на час зупинення автомобіля; не зазначили, яким саме приладом «Драгер» проводилось тестування ОСОБА_1 , не вказана модель, серійний номер, що виключає можливість сторони захисту в ідентифікуванні приладу, яким проводилось тестування особи з метою перевірки його сертифікації та повірки. 
Так, встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому   ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положеньст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейським Т.В.О. Ком. Вз№2 р№5б№1 полку УПП л-т ОСОБА_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142631 від 16.07.2022р., року відносно ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оскільки останній містить усі необхідні елементи протоколу.
Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142631 від 16.07.2022р., чітко зазначена (конкретизована) суть адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: 
-фабула правопорушення відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол; 
-зазначені конкретні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які встановлені поліцейським, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя; 
-зазначений прилад «Драгер», за яким проводилося тестування ОСОБА_1 ;
-зазначено номер пристрою, на якому велась фіксація порушення;
-роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
З вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 142631 від 16.07.2022р., вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено на місці події, в якому зазначено, що водій відмовився від підпису та відмовився від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.
При цьому, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_1 надав на окремому аркуші, у яких по суті питань, що були йому задані, власноручно зазначив лише наступне: «Я не встиг до 22.00 добратися до м. Чорноморська, біля вул. Ільфа зупинили сотрудніки поліції, вилучили посвідчення та посвідчення водія» (а.с. 5). 
Жодних інших зауважень чи пояснень ОСОБА_1 у протоколі або у своїх письмових пояснень не зазначив та до протоколу не надав. 
Крім того, матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 або його захисником дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними та необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис від 16.07.2022 року не відповідає вимогам Розділу ІІІ п.2 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026,  оскільки відеозапис не одноразово припинявся та розпочинався, не зафіксував повністю процедуру роз`яснення прав та обов`язків водія, порядку використання технічних засобів та процедури огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння є також необґрунтованими. 
Так, частинами 2-4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно пункту 2 Розділу ІІІ Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026,  включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Як вбачається з доданого до матеріалів справи диску технічного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, на ньому містяться два фрагменти з різних нагрудних камер працівників поліції, зокрема перший фрагмент відеозапису події починається з 02:46:33 та закінчується 03:44:44, а другий - з 02:23:45 та закінчується 03:59:34. 
При цьому на обох фрагментах відеозапису події зафіксовані всі значимі обставини для кваліфікації дій  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і закінчуючи продуттям «Драгеру», що було зафіксовано на відеозйомці. 
Посилання апелянта на безперервність відеозапису є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд, оскільки тривалість доданого відеозапису дозволяє встановити обставини справи, щоб дати оцінку дотриманню процедурі огляду, а відтак доводи апелянта уційчастині є безпідставними, оскільки жодним чином не спростовують вину правопорушника.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року). 
Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 – Дерев`янко Миколі Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Дерев`янко Миколи Олександровича – залишити без задоволення. 
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра