КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4063/2023                                                                   
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                             Справа № 369/4174/21
 
04 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
при секретарях        - Шпильовій Я.І., Осадченко І.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольги Миколаївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді  Янченка А.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власності,-
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського  районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та  ОСОБА_1 ою був  укладений кредитний договір № 183/П/99/2008-840 згідно з умовами якого банк надав відповідачу  ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 182 688000,80 доларів США за програмою «Нове житло», з кінцевим терміном повернення кредиту 28 лютого 2038 року.
Відповідно до п. 1.2. кредитного договору цільовим призначенням кредиту є придбання цінних паперів (дисконтних облігацій) - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 11 305 шт., емітованих ТОВ «Укргаз» з номінальною вартістю кожної облігації 38,00 грн., згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-201/81-06-5/2008/001 від 26 лютого 2008 року, що укладений між позичальником та продавцем цінних паперів ТОВ «КУА «Ексінор», з подальшим їх обміном на об`єкт нерухомості - квартиру яка по договору про резервування/бронювання приміщення № 8/1/12/56/Ж від 13 лютого 2008 року, що укладений між позичальником та ТОВ «Укргаз», на підставі якого за позичальником резервується/бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 4.3.5. кредитного договору позичальник зобов?язаний протягом 3-х робочих днів з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно укласти з банком договір іпотеки нерухомості.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, як заставодержателем,та    ОСОБА_1 ою, як заставодавцем, у цей самий день, 28 лютого 2008 року було укладено договір застави цінних паперів № 99.
У зв?язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 ою умов кредитного договору та порушення термінів повернення кредиту, банк звернувся до суду. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2012 року усправі № 2-12834/11 позовПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з останньої на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 232 276,32 доларів США.
05 серпня 2020 року, відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-Ь від 22 травня 2020 року, між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», договором застави цінних паперів № 99 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».
30 вересня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент»був укладений договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень, тощо) № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між   ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», договором застави цінних паперів № 99 від 28лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».
Зазначало, що з інформаційної довідки позивачу ТОВ «Брайт Інвестмент» стало відомо, що   ОСОБА_1 а20 травня 2015 року, отримавши свідоцтво про право власності, зареєструвала за собою квартиру  АДРЕСА_3 (нова адреса), та, у цей самий день, 20 травня 2015 року,  на підставі договору дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округуКиївської області Воробйовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 2042, подарувала квартиру своєму батькові  ОСОБА_2 у.
Посилаючись на те, що відповідач  ОСОБА_1 ,відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно відповідачу ОСОБА_2 , була обізнана про судове рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь кредитора, отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно, позивач просив суд визнати недійсним, відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України, договір дарування  квартири від 20 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинськогорайонного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за номером 2042 (номер запису про право власності 9734839), скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності про проведену державну реєстрацію права власності 20 травня 2015 рокуза    ОСОБА_2 на квартиру   АДРЕСА_3 , та припинити право власності за   ОСОБА_2 на квартиру    АДРЕСА_3 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 рокув задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського  районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власностівідмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Брайт Інвестмент», в особі директораКириченко Ольги Миколаївни, подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного розгляду справи просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог  ТОВ «Брайт Інвестмент» у повному обсязі.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилався позивач в обгрунтування позовних вимог, з яких вбачається, що на момент нотаріального посвідчення договору дарування квартири від 20 травня 2015 року відповідач мав непогашену заборгованість за кредитним договором, а отже, укладаючи спірний правочин на користь свого батька, відповідач  ОСОБА_1 переслідувала мету - не допустити у майбутньому можливості банку задовольнити свої вимоги (захистити порушене право) шляхом примусового виконання рішення суду про стягнення з неї кредитної заборгованості за рахунок майна боржника.
Такі умисні дії відповідача  ОСОБА_1 необхідно оцінити, як недобросовісні, спрямовані на порушення права банку на задоволення вимог кредитора, що свідчить про наявність обставин, визначених частиною 2 статті 13 ЦК України.
У визначений ухвалою апеляційного суду строк відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського  районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівнане скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» адвокат Сердійчук Олександр Леонідович підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Михайльченко Володимир Володимирович заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В судове засіданнявідповідач  ОСОБА_2 та третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського  районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.
06 березня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло письмове клопотання від третьої особи у справі Приватного нотаріуса Києво-Святошинського  районного нотаріального округу Київської області Воробйової Т.А.про розгляд справи у її  відсутності (а.с. 25 том 2).
Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача  ОСОБА_2 та третьої особи Приватного нотаріуса Києво-Святошинського  районного отаріального округу Київської області Воробйової Тетяни Анатолівни.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та  ОСОБА_1 ою був укладений кредитний договір № 183/П/99/2008-840, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 182 688000,80 доларів США за програмою «Нове житло», з кінцевим терміном повернення кредиту 28 лютого 2038 року (а.с. 12-16 том 1).
Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору цільовим використанням кредиту є придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 11 305 шт., емітованих ТОВ «Укргаз» з номінальною вартістю кожної облігації 38,00 грн (тридцять вісім гривень), згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-201/81-06-5/2008/001 від 26 лютого 2008 року та договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-209/81-06-5/2008/001 від 27 лютого 2008 року, що укладений між позичальником та продавцем цінних паперів ТОВ «КУА «Ексінор», яке діє від свого імені за рахунок пайового венчурного інвестиційного фонду «Ексінор 1» не диверсифікованого виду закритого типу з подальшим їх обміном на об`єкт нерухомості-квартриру яка по договору про резервування/бронювання приміщення №10/2/8/128/Ж від 13 лютого 2008 року та по договору про резервування/бронювання приміщення №8/1/12/56/Ж від 13 лютого 2008 року, що укладений між позичальником та ТОВ «УкрГаз», на підставі якого за позичальником резервується/бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: 1) АДРЕСА_4 ; 2) АДРЕСА_5 .
Повернення суми кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 1794 (одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) доларів США 20 центів, починаючи з березня місяця 2008 року - підпункт 3.3.1. пункту 3.3. договору.
Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 11.3 % відсотків на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту - підпункт 1.3.1. пункту 1.3.кредитного договору.
Як передбачено підпунктами 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком у зазначені строки наступні договори: 
- в день укладення кредитного договору, договір застави майнових прав по договору купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого позичальник передає банку в заставу майнові права, згідно договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-201/81-06-5/2008/001 від 26 лютого 2008 року та договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-209/81-06- 5/2008/001 від 27 лютого 2008 року оціночною вартістю 913 444 (дев`ятсот тринадцять тисяч чотириста сорок чотири) гривень 00 копійок, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття цінних паперів у заставу складає 180 880 (сто вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят) доларів США 00 центів; 
- в день зарахування цінних паперів на рахунок в цінних паперах позичальника, відкритий у Відкритому акціонерному товаристві комерційний банк «Надра», як зберігача, договір застави цінних паперів, за умовами якого позичальник передає банку в заставу цінні папери (облігації), придбані на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-201/81-06-5/2008/001 від 26 лютого 2008 року та договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-209/81-06-5/2008/001 від 27 лютого 2008 року;
- протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, у порядку передбаченому законодавством, діючому на момент реєстрації, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операції по списанню цінних паперів, зазначених у п.1.2. цього договору, з рахунку, відкритому у ВАТ КБ «Надра», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності позичальника на нерухоме майно, нотаріально оформлений договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою:        АДРЕСА_4 , загальною площею 56,61 (п`ятдесят шість цілих шістдесят одна сотих) метрів квадратних, яка складається з 1 кімнати на 12-му (дванадцятому) поверсі та   АДРЕСА_5 , загальною площею 56,44 (п`ятдесят шість цілих сорок чотири сотих) метрів квадратних, яка складається з 1 кімнати на 8-му (восьмому)поверсі.
Як визначено підпунктом 4.3.5. пункту 4.3. кредитного договору позичальник зобов?язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту реєстрації прав власності на нерухоме майно укласти з банком договір, передбачений п. 2.1.3. цього договору, тобто, нотаріально оформлений договір іпотеки нерухомості.
З метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, 28 лютого 2008 року між банком, як заставодержателем,та    ОСОБА_1 ою, як заставодавцем,укладено договір застави цінних паперів № 99, за умовами якого  ОСОБА_1 а передала в заставу банку предмет застави - цінні папери, випущені у бездокументарній формі, емітованих ТОВ «Укргаз», що належать заставодавцю на праві власності (а.с. 8-11 том 1).
Відповідно до пункту 1.4. договору застави вартість предмету застави за згодою сторін становить 913 444 (дев`ятсот тринадцять тисяч чотириста сорок чотири) гривень 00 копійок, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття цінних паперів у заставу складає 180 880 (сто вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят) доларів США 00 центів.
Припинення застави цінних паперів здійснюється при виконані кредитного договору, шляхом подання до зберігача розпорядження щодо припинення застави в двох примірниках за підписом заставодавця і заставодержателя - пункт 1.5. договору застави.
На підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18 січня 2008 року «Про присвоєння адреси об?єктам житлового масиву ТОВ «УкрГаз» в АДРЕСА_6 » присвоєно адреси об?єктам, запроектованим на масиві села Чайки, зокрема, житловому будинку /будівельний номер 8/ -  АДРЕСА_7 (а.с. 143 том 1).
У зв?язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 ою умов кредитного договору та порушення термінів повернення кредиту, банк у травні 2010 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2012 року усправі № 2-12834/11, що набрало законної сили, позов ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 232 276 (двісті тридцять дві тисячі двісті сімдесят шість) доларів США 32 центи, що становить 1 855 841 (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч вісімсот сорок одна) грн 37 коп., судовий збір в розмірі 3219,00 (три тисячі двісті девятнадцять) грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 (сто двадцять) грн, а всього підлягає стягненню 1 859 180 (один мільйон вісімсот пятдесят девять тисяч сто вісімдесят) грн 37 коп. (а.с. 144-145 том 1).
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2012 року у добровільному порядку боржниками не виконано, що підтвердила у відзиві на позовну заяву відповідач   ОСОБА_1 (а.с. 83-84 том 1).
На виконання судового рішення у цивільній справі № 2-12834/11 стягувачу ПАТ КБ «Надра» видано виконавчий лист № 2-184/11, з поновленням строку його пред?явлення до примусового виконання на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 02 вересня 2014 року. Дані обставини підтвердили сторони у справі. 
24 квітня 2015 року відповідач  ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого  майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 (а.с. 62 том 1).
18 травня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 21390974, з проведенням державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 638766732224, загальною площею - 60,0 кв.м., житловою площею - 25,5 кв.м. за  ОСОБА_1 .
Підставою виникнення права власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 , видане державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. 19 травня 2015 року, індексний номер: 37702245 (а.с. 62 том 1).
На підставі договору дарування від 20 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А.,  ОСОБА_1 подарувала своєму батькові  ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , з проведенням державної реєєстрації прав на нерухоме майно за  ОСОБА_2 (а.с. 59-60, 81 том 1).
05 серпня 2020 року, відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-Ь від 22 травня 2020 року, між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги (а.с. 21-25 том 1). 
За умовами договору банк відступає новому кредитору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» належні банку, а новий кредитор ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуває право вимоги до позичальників (боржників) за кредитними договорами та усіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв?язку із набуттям прав за умовами цього договору, зазначених у додатку № 1 до цього договору,  включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами про відкриття карткових рахунків, договорами поруки, договорами застави, та всіма іншими похідними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Відповідно до пункту 5 договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від банку усі наявні у банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та  ОСОБА_1 ою, виконання якого забезпечується договором застави цінних паперів (а.с. 26 том 1 - витяг з додатку № 1 до договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги).
Сторони підтвердили, що після набуття прав вимоги новий кредитормає право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.
30 вересня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент»укладений договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» відступає новому кредитору ТОВ «Брайт Інвестмент»
належні кредиторові, а новий кредитор ТОВ «Брайт Інвестмент»набуває право вимоги до позичальників (боржників) за кредитними договорами та усіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв?язку із набуттям прав за умовами цього договору, зазначених у додатку № 1 до цього договору,  включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами про відкриття карткових рахунків, договорами поруки, договорами застави, та всіма іншими похідними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 27-30 том 1).
Новий кредитор підтвердив, що в момент укладення цього договору отримав від первісного кредитора усі наявні у нього документи, що підтверджують право вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та  ОСОБА_1 ою, виконання якого забезпечується договором застави цінних паперів (а.с. 31 том 1 - витяг з додатку № 1 до договору №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги).
Отже, відповідно до укладених договорів про відступлення прав вимоги в порядку, обсязі та на умовах, визначених даними договорами, ПАТ КБ «Надра» передало (відступило) права вимоги за кредитним договором № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , та усіма іншими похідними договорами, права за якими виникають у нового кредитора, внаслідок чого ТОВ «Брайт Інвестмент» замінює ПАТ КБ «Надра» як кредитора (стає новим кредитором у зобов`язанні).
Звертаючись до суду з  даним позовом, новий кредитор ТОВ «Брайт Інвестмент» посилався на те, що відповідач  ОСОБА_1 , відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своєму батькові, була обізнана про судове рішення про стягнення з неї заборгованості на користь кредитора, отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно.   
Відповідач  ОСОБА_1 позов не визнала, просила суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Брайт Інвестмент» з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом (а.с. 167-169 том 1).
Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власності, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами, що укладання договору дарування від 20 травня 2015 року не відповідало дійсній волі відповідачів, що оскаржуваний ним договір дарування вчинявся під впливом обману з боку відповідачів, що відповідачами неправильно сприймалися фактичні обставини правочину, що вплинуло на їх волевиявлення.
При цьому, судом під час судового розгляду справи встановлено, що оспорюваний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за номером 2042, із роз`ясненням сторонам договору значення і умов вчиненого правочину та його правових наслідків, встановленням відповідності цього договору дійсним намірам сторін.
До того ж, у спірних правовідносинах права відповідача  ОСОБА_2 , як власника квартири, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки решта позовних вимог є похідними вимогами від основної вимоги про визнання недійсним договору дарування від 20травня 2015 року, у задоволенні якої відмовлено, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині скасування у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності про проведену державну реєстрацію права власності 20 травня 2015 рокуза    ОСОБА_2 на квартиру   АДРЕСА_3 , та припинення права власності за   ОСОБА_2 на квартиру   АДРЕСА_3 .
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.
Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що відповідно до укладеного 28 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та  ОСОБА_1 ою кредитного договору № 183/П/99/2008-840 кредитор виконав свої зобов?язання, надавши позичальнику  ОСОБА_1 і кредитні кошти в повному обсязі, які прийняті позичальником від ВАТ «КБ «Надра» й використані за призначенням.
Обставини укладення кредитного договору № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року на умовах, визначених у ньому, отримання суми позики визнані відповідачем  ОСОБА_1 ою під час судового розгляду справи.
У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.
З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що у зв?язку з неналежним виконанням позичальником  ОСОБА_1 ою умов кредитного договору та порушення термінів повернення кредиту, банк у травні 2010 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2012 року усправі № 2-12834/11позов ПАТ КБ «Надра» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 232 276 (двісті тридцять дві тисячі двісті сімдесят шість) доларів США 32 центи, що становить 1 855 841 (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч вісімсот сорок одна) грн 37 коп., судовий збір в розмірі 3219,00 (три тисячі двісті девятнадцять) грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 (сто двадцять) грн, а всього підлягає стягненню 1 859 180 (один мільйон вісімсот пятдесят девять тисяч сто вісімдесят) грн 37 коп. (а.с. 144-145 том 1).
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2012 року, що набрало законної сили та підлягає обов?язковому виконанню,у добровільному порядку боржниками не виконано, що підтвердила у відзиві на позовну заяву відповідач  ОСОБА_1 (а.с. 83-84 том 1).
На виконання судового рішення у цивільній справі № 2-12834/11 стягувачу ПАТ КБ «Надра» видано виконавчий лист № 2-184/11, з поновленням строку його пред?явлення до примусового виконання на підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 02 вересня 2014 року. 
Крім того, відповідно до умов підпунктів 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. кредитного договору сторонами визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій, позичальник ОСОБА_1 укладає з банком протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, у порядку передбаченому законодавством, діючому на момент реєстрації, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операції по списанню цінних паперів, зазначених у п.1.2. цього договору, з рахунку, відкритому у ВАТ КБ «Надра», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності позичальника на нерухоме майно, нотаріально оформлений договір іпотеки нерухомості, зокрема, що розташована за адресою:       АДРЕСА_4 , загальною площею 56,61 (п`ятдесят шість цілих шістдесят одна сотих) метрів квадратних, яка складається з 1 кімнати на 12-му (дванадцятому) поверсі. На підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18 січня 2008 року «Про присвоєння адреси об?єктам житлового масиву ТОВ «УкрГаз» в АДРЕСА_6 » присвоєно адреси об?єктам, запроектованим на масиві села Чайки, зокрема, житловому будинку /будівельний номер 8/ -  АДРЕСА_7 (а.с. 143 том 1).
У підпункті 4.3.5. пункту 4.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов?язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту реєстрації прав власності на нерухоме майно, укласти з банком договір, передбачений п. 2.1.3. цього договору, тобто, нотаріально оформлений договір іпотеки нерухомості.
Матеріалами справи підтверджується, що 24 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого  майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 (а.с. 62 том 1).
18 травня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 21390974, з проведенням державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 638766732224, загальною площею - 60,0 кв.м., житловою площею - 25,5 кв.м. за  ОСОБА_1 .
Підставою виникнення права власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 , видане державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. 19 травня 2015 року, індексний номер: 37702245 (а.с. 62 том 1).
Під час судового розгляду справи судом безспірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , на виконання підпункту 2.1.3. пункту 2.1., підпункту4.3.5. пункту 4.3.  кредитного договору, не повідомила банк про факт реєстрації  за нею прав власності на нерухоме майно - на квартиру АДРЕСА_3 , у зв?язку з цим між сторонами кредитного зобов?язання договір іпотеки нерухомості не оформлявся.
Після отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 , виданого державним реєстратором реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Галкіним Є.В. 19 травня 2015 року, відповідач ОСОБА_1 наступного дня, 20 травня 2015 року, подарувала квартиру АДРЕСА_3 своєму батькові  ОСОБА_2 , з проведенням державної реєєстрації прав на нерухоме майно за  ОСОБА_2 (а.с. 59-60, 62, 81 том 1).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.
Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
За змістом частин першої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто, обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Такі висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема, чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.
Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 908/794/19 (905/1646/17) звернув увагу на те, що для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків цієї особи (недопущення їх у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину. Тому, у разі оскарження правочину заінтересованою особою, необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами.
Правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Зокрема, дії спрямовані на відчуження майна, особою, яка достеменно обізнана про необхідність виконання грошового зобов`язання, заниження нею вартості майна при відчуженні, а також невжиття протягом тривалого часу до відчуження майна заходів, спрямованих на належне виконання своїх зобов`язань перед кредитором, свідчать про недобросовісність цієї особи при укладенні договору відчуження майна та про зловживання своїми правами.
При цьому фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, а така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.
У справі, яка переглядається, встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність невиконаного рішення суду у справі № 2-12834/11 про стягнення з неї грошових коштів та про те, що борг не погашено.
Таким чином, відповідач  ОСОБА_1 , не повідомляючи кредитора про факт реєстрації  за нею прав власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , та, відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно своєму батькові ОСОБА_2 , була обізнана про судове рішення про стягнення з неї заборгованості на користь кредитора, отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення заборгованості  за кредитом на це нерухоме майно.   
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, щоспірний правочин (договір дарування від 20 травня2015 року)вчинено  ОСОБА_1 ою без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, дії сторін цього договору направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича та з метою приховати це майно від примусового відчуження для погашення грошових зобов`язань, а відтак, є підстави для задоволення позову ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині вимог про визнання недійсним   договору дарування квартири АДРЕСА_3 , укладеного 20 травня 2015 року між  ОСОБА_1 та    ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинськогорайонного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за номером 2042 (номер запису про право власності 9734839).
Висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах права відповідача  ОСОБА_2 , як власника квартири, захищені  статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставним, з огляду на таке.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.
Законні очікування розглядаються як елемент правової визначеності, в тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права власності. Характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного особі суб`єктивного права, а також їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.
Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.
Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
У справі, яка переглядається, встановлено, що оспорюваний договір дарування від 20 травня2015 року не направлений на реальне настання правових наслідків, а спрямований на встановлення позичальником (боржником)  ОСОБА_1 перешкод у розпорядженні спірною квартирою. Тобто, дії відповідачів свідчать про недобросовісну поведінку, спрямовану на позбавлення кредитора (позивача у справі)в майбутньому законних майнових прав.
Отже, позов ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині вимог про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_3 , укладений 20 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є доведеним та відповідає належному способу захисту, а суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо добросовісності відповідачів при укладенні договору дарування належної позичальнику (боржнику)  ОСОБА_1 квартири.
Заява відповідача ОСОБА_1 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цими позовними вимогами, з посиланням на те, що строк позовної давності за вказаним спором збіг 21 травня 2018 року, а з позовом до суду позивач звернувся 22 березня 2021 року, не ґрунтується на вимогах закону, з огляду на таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.
У справі, яка переглядається, встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання щодо повідомлення ПАТ КБ «Надра» ( первісного кредитора у зобов`язанні) про факт реєстрації за нею прав власності на нерухоме майно - на квартиру АДРЕСА_3 . 
Таким чином, відповідач  ОСОБА_1 , отримавши 19 травня 2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , серії НОМЕР_1 , приховала вказану інформацію від кредитора, та відчужила 20 травня 2015 року належне їй на праві власності нерухоме майно своєму батькові  ОСОБА_2 , чим спричинила кредитору перешкоди в реалізації своїх прав як на оформлення договору іпотеки нерухомості, так і позбавлення кредитора в майбутньому законних майнових прав на звернення стягнення на це нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Позивач у справі ТОВ «Брайт Інвестмент», як новий кредитор у зобов`язанні, дізнався про існування оспорюваного правочину дарування від 20 травня 2015 року після відступлення первісним кредитором права вимоги за кредитним договором № 183/П/99/2008-840 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , та усіма іншими похідними відповідно до договору №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року, із витребуваної ним інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З позовом до суду позивач (новий кредитор) звернувся  22 березня 2021 року, а відтак позивач не пропустив строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявляла відповідач  ОСОБА_1 у справі.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині заявлених у позові вимог щодо скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) запису про право власностіна спірну квартиру за    ОСОБА_2 та припинення права власності на спірну квартиру за    ОСОБА_2 , колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у відповідній частині вимог позов ТОВ «Брайт Інвестмент»не підлягає задоволенню через неефективність обраного способу захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, виходячи з наступного.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться в статті 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-44цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, провадження № 12-14звг19.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). 
Таким чином, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (стаття 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав в частині вимог про скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) запису про право власностіна спірну квартиру за    ОСОБА_2 та припинення права власності на спірну квартиру за    ОСОБА_2 , є самостійною підставою для відмови у позові у відповідній частині вимог.
Такий правовий висновок сформульований, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).
Отже, доводи позивача ТОВ «Брайт Інвестмент», наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.
Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та запереченням учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ТОВ «Брайт Інвестмент»без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ТОВ «Брайт Інвестмент», які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви, за подання апеляційної скарги у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що складає суму  5 675,00 грн слід покласти на відповідача  ОСОБА_1 , так як саме за її ініціативою, з метою  уникнення  стягнення з неї заборгованості  за  рішенням суду за рахунок  вказаного майна, було  укладеного вказаний правочин, який визнаний судом недійсним.
Керуючись ст.ст. 13, 203, 215, 234, 257, 261, 267,  526, 598, 599, 717, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 15, 16, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольги Миколаївни задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинськогорайонного нотаріального округу Київської області Воробйова Тетяна Анатолівна про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власностізадовольнити частково.
Визнати недійсним договір дарування квартири  АДРЕСА_3 , укладений 20 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.І., зареєстрований в реєстрі за номером 2042 (номер запису про право власності 9734839).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (код ЄДРПОУ 43115064) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 675,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 травня  2023року.  
 
            Головуючий:                                          Судді